132 PER JACOBSSON 



skogens ekonomiska mognad. Under högkonjunkturen är marknadens 

 behov av trävaror starkare, de höga prisen och den högre räntefoten 

 ge anledning till ökad avverkning och utdrivningen i skogarna ökas. 

 Tvärtom vid lågkonjunkturen. Att genom en restriktiv lagstiftning hämma 

 denna vågrörelse kan icke vara riktigt, sä fast som den är grundad i 

 hela vårt näringslivs struktur. När det samhälliga behovet uttryckt i 

 marknadens förändrade priser växlar, måste också anspråken å skogs- 

 kapitalen växla, ty eljest anpassar sig ej produktionen efter konsumtio- 

 nens skiftande intensivitet, vilket ju är dess egentliga uppgift. Att fast- 

 ställa skogsplaner, som göra våld på den ekonomiska principen, är icke 

 riktigt. Naturligtvis får man ej tolka dessa ord så, att en rovdrift utan 

 vidare bör tillåtas vid högkonjunkturen. I samhällets intresse ligger, 

 att det i första hand bör vara de äldsta minst räntabla bestånden, som 

 beskattas, och det finns inga skäl att av nu nämnda hänsyn till konjunk- 

 turernas växlingar göra eftergifter i fråga om ungskogsskyddet. 



En avverkning, som ojämnt fördelas på olika perioder, kommer natur- 

 ligtvis i strid med de från biologiska och tekniska utgångspunkter upp- 

 gjorda indelningsplanerna. Mången skogsförvaltare finner säkerligen den 

 ojämna avverkningen synnerligen besvärande. Härpå svaras, att skogs- 

 planerna endast äro medel vid den ekonomiska skötseln, och att de ej 

 få stå hindrande i vägen för vad sakens natur kräver. 



Man brukar framhålla att hänsyn till fördelen att kunna bereda sta- 

 digvarande arbetstillgång, att garantera skogsprodukter för industriens 

 och jordbrukets varaktiga behov tala för en jämn avverkning. Indus- 

 trien med sina stora fasta anläggningar har givetvis ett eget intresse av 

 att bevara skogstillgångarna, så att ej driften blir fördyrad eller t. o. m. 

 tvingas att upphöra. Man kan därför i allmänhet gå ut från att dessa 

 företag å sina egna skogar sörja för ett uthålligt skogsbruk. Men det 

 blir naturligtvis kalkylation in casu, om man av mogen skog skall på en 

 gång avverka mer även med risk att sedan få inskränka driften, eller 

 om man skall taga ut allt under en kortare period. Med hänsyn till 

 ränteförlusten vid fördröjd exploatering kan det också ligga i samhällets 

 intresse att avverkningen påskyndas. Något motsvarande gäller vid jord- 

 bruket. Det kan vara ekonomiskt mest fördelaktigt för en jordbrukare 

 att avverka sin mogna skog även med risk att för framtiden behöva lita 

 till inköp för husbehov, Att tvinga honom att på fastigheten bevara 

 föga räntabel skog ligger varken i hans eget eller i samhällets intresse. 

 Men å andra sidan: om skogsprodukter måste köpas på långa avstånd 

 i händelse av avverkning, gör han säkert klokast i ett uppskov. Allt 

 beror på de lokale forhold. Den regel, som den provisoriska skogsla- 

 gen fastslår att vid vissa fastigheter avverkning ej får äga rum, så att 



