SKOGSLAGSTIFTXIXGEXS MAL OCH MÖJLIGHETER 133 



fastigheten därigenom skulle komma att lida brist på behövlig skog efter 

 ortens förhållanden, är icke obetingat riktig, men någon obetingat riktig 

 regel kan ej generellt uppställas. Det kommer icke sä mycket an på 

 att varje fastighet har sin egen skog. som att varje bygd äger tillgång 

 på skogsprodukter. Någon absolut skogsbrist kan ju med våra da- 

 gars transportförhållanden ej uppkomma, men nödvändigheten att hämta 

 skogsprodukter från avlägsna trakter, det kan innebära ökade och onö- 

 diga kostnader såväl för den enskilde som för samhället. Samhället 

 kan i detta hänseende göra mycket genom sina egna skogar. 



Ännu större svårigheter bereder frågan om jämn avverkning av hän- 

 syn till de på skogen sysselsatta arbetarna. Ingen förnekar, att det är 

 ett behjärtansvärt intresse att bereda de i skogarna boende trj-gga exi- 

 stensvillkor genom jämn arbetstillgång och att en totalavverkning eller 

 ett plötsligt inställande av avverkningarna å viss ort kan medföra sociala 

 vådor. En arbetslöshet inom skogsdistrikten blir så mycket vanskligare, 

 som arbetskraften ofta är bunden till platsen för den egna eller arren- 

 derade torvan och endast med stora svårigheter eller praktiskt taget 

 icke kan överflyttas till annan produktion. Det är en specialfråga i det 

 stora arbetslöshetsproblemet mera svårlöst än eljest på grund av ogör- 

 ligheten. Såsom förhållandena f. n. gestalta sig, torde man icke behöva 

 befara något överflöd på arbetarna i skogarna. Men å vissa orter kunna 

 arbetssvårigheter göra sig gällande och där kunna de vara allvarliga nog. 

 Och med en ojämn avverkning bli de ju alltid så gott som ofrånkom- 

 liga. Huruvida man för att vinna påtagliga sociala fördelar bör ålägga 

 skogsägarna vissa förpliktelser med hänsyn till avverkningens bedrivande, 

 kan vara tvivelaktigt. Den tanke synes bland annat föresväva borg- 

 mästare Lindhagen, att man borde ålägga de stora skogsägarna en sk}-l- 

 dighet till viss årlig avverkning. Detta synes mig föga rationellt. I 

 stället för att föreskriva en viss gestaltning av produktionen, synes man 

 här som eljest hellre böra gå ffam på den vägen att ålägga företagarna 

 att sörja för sina arbetare. Principen bör vara: full frihet över produk- 

 tionens bedrivande men direkta sociala förpliktelser. 



Sociala synpunkter bli inom skogsbruket av mycket stor bet}'delse, 

 hänsyn till den självägande jordbruksklassens bestånd, till arbetarestam- 

 men etc. göra sig gällande. Ofta komma de sociala synpunkterna i strid 

 med de ekonomiska intressena. Även om man bör medge att det kan 

 vara riktig och god politik att för \innande av en social fördel göra en 

 ekonomisk uppoffring, fordrar dock ärligheten, att man även här gör en 

 räntabilitetsberäkning och också redovisar, vad man uppoffrar. Samti- 

 digt bör man undersöka, huruvida man ej å andra vägar kan nå det 

 eftersträvade målet, såsom t. ex. genom skattelagsstiftningen, arbetslös- 



^^- Skogsvt%rds/bre>iingens Tidskri/t /gzo. Serien v. 



