VILH. STRANDBERG 



NÅGRA ERFARENHETER FRÄN TIM- 

 MERKÖRNING MED TRAKTORER. 



Föredrag vid Skogsveckans öppnande den 19 mars 1920. 



Bristen på arbetskraft och de på grund härav allt mer stegrade 

 arbetskostnaderna hava under de senaste åren inom alla grenar 

 av vår industri framkallat en strävan att i största möjliga ut- 

 sträckning utbyta den mänskliga arbetskraften mot maskinella anord- 

 ningar av olika slag. 



Även inom vårt lands skogsbruk har denna fråga blivit aktuell. I 

 facktidskrifterna har flerfaldiga gånger framhållits nödvändigheten av att 

 vid avverkningarna införa maskindrift. Att en hel del försök i denna 

 riktning redan omsatts i praktiken torde väl vara bekant. Jag syftar då 

 härvid närmast på de olika slag av träfällningsmaskiner, som avprovats 

 under de senaste åren, samt de transportabla linbanor och transport- 

 banor av trä, som på sista tiden kommit till utförande. 



Det är för ett annat försök med maskinell virkestransport nämligen 

 timmerkörning med traktorer, som jag här skulle lämna en kort redo- 

 görelse. 



Jag ber emellertid att redan från början få påpeka, att, på grund av 

 den korta tid försöken pågått samt framförallt genom de under den 

 gångna delen av vintern rådande, för avverkningarna synnerligen ogynn- 

 samma snöförhållandena, de gjorda försöken ej på något vis kunna sägas 

 vara uttömmande. 



Olika slag av traktorer. 



De i handeln nu förekommande traktorerna kunna uppdelas i tvänne 

 olika typer nämligen hjultraktorer och Carterpillartraktorer. Som av 

 namnet framgår drives den första af dessa typer medelst hjul. För att 

 öka dragförmågan äro hjulringarna försedda med tvärsgående flänsar 

 eller taggar, vilka gripa fast i marken. 



Traktorer med Carterpillarsystem däremot framdri\as genom ruUkedjor. 

 Det är denna idé, som ligger till grund för den under världskriget så 

 framgångsrika »tanken», vilken, tack vare denna kedjeanordning, kunde 



