150 



TORSTEN LAGERBERG 



Fie. 



det yttre i hög grad 

 om dem hos Dasy- 

 scypha Willkommii. 

 Samma form harjag 

 för IG år sedan an- 

 träffat å KoUeberga 

 kronopark på om- 

 kring 7 m höga 

 exemplar av Pimis 

 Strobns, vilka hade 

 dödats av Peridcr- 

 iJiiuui Strobi. Den 

 på kräftsår uppträ- 

 dande formen är 

 stundom mycket av- 

 vikande bl. a. genom 

 sina så gott som 

 oskaftade apothe- 

 cier, vilka ofta icke 

 överskrida i mm i 

 diameter och äga ett 

 blekgult hymenium. I samband härmed utmärkes denna senare form av 

 mindre sporer, och den har även urskilts som egen art under namn av Dasy- 

 scypha subtilissima Cooke. I sin handbok över skogsträdens skade- 

 svampar betvivlar visserligen NEGER (sid. 165), att svampen kan fram- 

 kalla en sjukdom på gran, som visar lärkkräftans karakteristiska sym- 

 tom, och framhåller, att föreliggande uppgift härom behöver kontrolle- 

 ras. Detta må då gälla för Mellaneuropa, men för vårt land är denna 

 sak sedan länge väl bekant, och även för tallens vidkommande har frå- 

 gan klarlagts av WlBECK (sid. 116) och av förf. (sid. 144). 



Dasyscypha calycina är emellertid en fakultativ parasit. En osårad 

 levande stamdel kan den icke angripa, men den infinner sig med lätt- 

 het i barkskador. Med dessa som utgångspunkt framtränger svampens 

 mycel snart genom innerbark och kambium till den ytliga vedens 

 parenkymatiska vävnader och dödar allt levande på sin väg. Frukt- 

 kroppar anläggas endast från dött substrat. Sedan stamdelen i sin hel- 

 het är död, fortsätter svampen att vegetera i densamma och reprodu- 

 cera sig som saprofyt. 



Den utvecklingshistoria, som härmed i korthet har antytts, kunde 

 även tydligt avläsas på den angripna pappersveden. Denna var rand- 

 barl^ad, men barkränderna voro delvis ofullkomliga, ty järnet hade på 



Foto av förf. 

 I. Apothecier av Dasyscypha calycina \ \.QXx\.'i\\\sl!LX\Å — ' . 



