152 TORSTEN LAGERBERG 



Nectria Cucurbitula är en art, som icke tidigare torde vara omnämnd 

 i vår skogspatologiska litteratur. Orsaken härtill är den, att denna 

 svamp ännu så länge genom sitt uppträdande hos oss icke givit an- 

 ledning till något speciellt uppmärksammande. 



TWc/rz^-släktet innefattar många arter, bland vilka de som farliga löv- 

 trädsparasiter kända N. cinnabarina och A^. ditissivia även hos oss äro 

 av stor vikt. Den här ifrågavarande arten är i så måtto intressant, att 

 den är en exklusiv barrträdsform; i synnerhet gran, men även silver- 

 gran och tall äro de vanligaste värdväxterna. För åtskilliga år sedan 

 har jag iakttagit den ä kronoparken Tönnersjöheden i Halland. Den 

 uppträdde här på tallar av tysk proveniens på ett sätt, som. angav, att 

 den förde en parasitisk tillvaro. De jämförelsevis stora perithecierna 

 äro, som namnet anger, pumpformade och äga en otydlig mynnings- 

 papill. De frambryta i regel gruppvis från ett föga framträdande, 

 blekt stroma, vilket med tiden antar en rödaktig färg (fig. 2); emeller- 

 tid synes peritheciebildningen understundom äga rum direkt på barken, 

 alltså oberoende av ett stroma. I svampens utveckling ingå även tvenne 

 olika konidieformer. 



Liksom DasyscypJia calycina är Nectria Cucurbitula en fakultativ pa- 

 rasit, som endast kan sätta sig fast i ytliga sår eller avdöda vävnads- 

 partier. Den har därför vid flera tillfällen i Tyskland uppträtt i ung- 

 bestånd av gran efter föregående insekts- eller frostskador och har vi- 

 sat sig inom ganska kort tid kunna medföra trädens död (jfr VON Tu- 

 BEUF, sid. 206). 



På pappersveden förekom nu denna Nectna-2iXt på ett sätt, som på 

 intet vis jävar de ovan relaterade erfarenheterna angående svampens ut- 

 vecklingsbetingelser. Perithecierna voro ofta tydligt koncentrerade pä 

 den genomskurna innerbarken i de ofullständiga barkränderna, vilket 

 givetvis måste tolkas så, att en primär infektion försiggått härstädes. 

 Sedan stockens levande vävnader dött, levde svampen kvar som saprofyt, 

 och den hade även här och var utvecklat sina fruktkroppssamlingar på 

 den oskadade barken mellan barkränderna. — Jag kan tillägga, att jag 

 föregående år sett Nectria Cucurbitula uppträda på ett fullständigt lik- 

 artat sätt på upphugget gallringsvirke av gran ä en av det danska för- 

 söksväsendets provytor i Hastrup Plantage, Jylland. 



De nu behandlade svampformerna kunna närmast karakteriseras som 

 barksvampar, även om deras mycel i någon mån griper in över vedens 

 ytliga partier. Därvid är det dock endast de parenkymatiska, närings- 



