154 TORSTEN LAGERBERG 



detta därpå, att de flesta endast äro kända som saprofyter. I hand- 

 böcker över skogens skadesvampar behandlas nämhgen i regel endast 

 sådana former, som äro uppenbara parasiter, och sådana, om vilka man 

 har grundad anledning att antaga, att de äro parasiter, även om detta 

 icke har blivit slutgiltigt fastslaget. Ett lysande undantag härifrän ut- 

 gör emellertid den allmänna hussvampen, Merulius lacrymans, som äger 

 en synnerligen vidlyftig litteratur, ehuru den endast är en timmersvamp. 

 Den enda Corticiui/i-^rt, vilken egentligen blivit uppmärksammad, är C. 

 comedens. Den är som bekant mycket allmän på grenar av ek och en 

 del andra lövträd. ROSTRUP (sid. 336) anser den vara parasit, vilket 

 dock av andra författare dragés i tvivelsmål (jfr NeGER, sid. 210). 

 Ehuru som nämnt Corticmin-zx'i&x:vvÅ i gemen framträda som saprofyter, 

 skulle jag hälla för troligt, att åtskilliga av dem kunna leva som fakul- 

 tativa parasiter; framtida infektionsförsök torde säkerligen komma att 

 visa detta. 



Corticium evolvens är en så gott som allestädes närvarande svamp. 

 Den förekommer ej endast i Europa utan även i Nordamerika. Över- 

 allt, där virke upplagts i det fria så, att dess uttorkning icke går till- 

 räckligt snabbt eller blir tillräckligt effektiv, infinner den sig. Med av- 

 seende på substrat är den föga nogräknad; man träffar den exempelvis 

 på al, asp, björk, rönn, sälg, tall, gran m. fl. P>uktkroppen, som är 

 synnerligen variabel såväl till form som färg, liknar en mer eller mindre 

 tjock hud, som utbreder sig över underlaget och följer dess ojämnheter. 

 Under tillväxten har den en tunn, fullständigt åtliggande kant (fig. 3 d). 

 På äldre fruktkroppar kan denna understundom vara fri (fig. 3 b), och på 

 vertikalytor (exempelvis stockändar) utbildas någon gång Ste7'eiiin-\\V- 

 nande eller rent av Clavaria-\\Vn-AXiA& fruktkroppar. Hymeniets färg 

 beror närmast på de belysningsförhållanden, under vilka fruktkropparna 

 växa. I fullt ljus antar det en chokladbrun, gråbrun eller gulbrun färg, 

 i svagt ljus blir denna blek eller nästan vit. Även storleken är under- 

 kastad betydande växlingar. Ibland täcker fruktkroppen en yta, stor 

 som en hand, oftast är den dock avsevärt mindre, kanske endast en 

 halv centimeter i diameter. I torrt tillstånd brister hymeniet sönder 

 genom polygonalt anordnade sprickor. 



Min undersökning av pappersvedens Corticium-rötov har å ena sidan 

 varit inriktad på ett fastställande av deras omfattning och ä den andra 

 på ett utrönande av de betingelser, under vilka de kommit till stånd. 

 De fyra vältor, vilka närmare granskades (I — III samt VI; jfr sid. 165^ — 

 167), öppnades till bottnen, och alla stockar, som med orubbat läge lågo 

 blottade i öppningens ena sida, utvaldes för ett detaljerat studium. På 

 detta sätt erhöllos alltså sektioner genom vältorna, vilka innehöllo 



