158 TORSTEN LAGERBERG 



Serien III gav ett bättre resultat. Veden i denna välta föreföll vid 

 undersökningen i fältet vara jämförelsevis torr, och stockarna voro för 

 övrigt mera finringade närmare ytan. Fruktkroppar av Corticiwn upp- 

 trädde endast sparsamt. Serier av trissor insamlades därför endast av 

 angripna stockar (n:r 5 och 7). Med tillämpning av samma princip, 

 som anges i noten å föregående sida, skulle rotveden inom denna välta 

 vara begränsad till 10,8%. 



Vältan, till vilken serien IV hänför sig, bestod av virke från ett be- 

 stånd av lägre bonitet, vilket växte på en av blockrik morän täckt berg- 

 kulle ej långt från upplagsplatsen. Stockarnas ytved var särskilt fin- 

 ringad. Av seriens 7 stockar ägde endast n:r i en mera framträdande 

 Corticium-YÖtz. Samtidigt inneslöt den emellertid en stamröta, som dock 

 icke framträdde på stubbskäret, och som sannolikt härrörde från Poly- 

 porus Abietis. Stocken n:r 2 hade röta endast i själva ändytorna, n:r 

 7 var i det närmaste fullständigt frisk, och även de återstående voro 

 högst obetydligt skadade. Fruktkroppar av Corticium funnos endast i 

 mycket ringa antal. Gör man det antagandet, att go % av stockarna 

 n:r 2 — 7 utgjordes av frisk ved, så skulle alltså rötskadorna i detta fall 

 ha inskränkt sig till 13 % av vedens fasta massa, en beräkning, som 

 snarare torde få anses vara för hög än för låg. 



Av vältan n:r V insamlades icke några prov. Den bestod av 4-meters- 

 ved, var 25 m lång och 1,2 m hög och hade upplagts omedelbart intill 

 landsvägen. Virket var med hänsyn till växtlighetsgraden fullt jämför- 

 ligt med det, som ingick i vältorna n:r I och II — det var mycket 

 frodvuxet — och stockarna voro vitbläddriga av Cor/idum-iruktkroppav. 

 Rötan uppträdde tydligen med samma styrka som i de två första väl- 

 torna, varför en detaljgranskning i detta fall syntes överflödig. 



Vältan n:r VI var likaledes upplagd intill landsvägen närmare Hög- 

 åsens station. Virket härrörde från samma bestånd som det i vältan 

 n:r IV; det var alltså tämligen trögvuxet. En och annan frodvuxen 

 stock förekom dock, och det var påfallande, att Corliciiwi-huktkroppar 

 voro mycket vanliga just på sådana stockar, medan angreppen på vir- 

 ket i övrigt voro jämförelsevis obetydliga. Ur denna välta togs en full- 

 ständig serie av 7 stockar, men trissor insamlades endast av de röt- 

 skadade (n:r 2, 4 och 7). De övriga voro helt friska. Att döma av 

 det föreliggande materialet skulle endast omkring 5 % av veden vara 

 rötskadade. 



Av den i Karlskoga lagrade veden granskades tvenne vältor, därav 

 en med 4 meters längder, upplagd vintern 191 6 — 191 7, samt en lika- 

 ledes av 4 metersved, som huggits vintern 191 7 — 1918. Den förstnämnda 

 innehöll virke av ordinär växt och var fri från rötskador, den senare 



