SLUTENHET OCH SLUTEXHETSF AKTÖRER 177 



kvot. En särskild tabell ger honom därefter det tillhörande formtalet. 

 Alla dessa siffror äro rena medelvärden för vid försöksanstalten upp- 

 mätta stammar. 



Han påpekar därefter, att olika slutenhetsformer till detta begrepp 

 återkomma vi senare i utveckla olika formlcAOter. För att studera sam- 

 bandet mellan formtal, höjd och diameter, utvecklade under olika slu- 

 tenhetsformer, väljer han en medelbonitet. För denna tar han ur sin 

 nyss nämnda genomsnittstabell diametrar och motsvarande höjder. Ur 

 formkvotstabellen erhåller han den mot den funna diametern och höjden 

 svarande formkvoten, samt därur slutligen formtalet. Han tänker sig 

 därefter tvä andra slutenhetsformer, en tätare och en glesare, vilka skilja 

 sig från den ursprungliga därigenom, att de ut\-eckla den ena 2 ä 3 form- 

 k\'otsen heter fylligare stammar, den andra lika mycket mindre formfyl- 

 liga sådana. För dessa serier bestämmer han diametrarna och formtalen 

 ur sin medeltabell. Han anser sig därmed ha fått fram tre serier, repre- 

 senterande beståndsmedelstammens utveckling inom tre slutenhetsformer, 

 och pä dessa söker han studera sambandet mellan diameter, formtal och 

 höjd. Som resultat erhåller han en formel gällande för samtUga sluten- 

 hets^rader 



<if 



"("-i) 



I denna formel är a konstant för olika slutenhetsformer, men antager 

 för olika boniteter värden från 0,530 till 0.595. På samma sätt skaffar 

 han sig en formel som lämnar honom formtalet för vilken höjd som 

 helst inom viss bonitet. 



I denna formel växlar b med såväl bonitet som slutenhetsform. Slut- 

 ligen skaffar han sig ur dessa två en tredje formel 



d = 



^(//+ 5) (/'+!) 



// + 11,2 

 a 



där c = . 

 p 



Därmed kan han konstruera kurvan för medelstammens utveckling så 

 fort han känner höjdkurvan. Detta dock endast för Dichtschluss. Med 

 hjälp av en formel för stamantalen får han sä totala massan och där- 

 med hela tabellen utom värdena ä föravverkningarna. 



Han övergår så till andra slutenhetsformer. Fortfarande stödjande sig 

 på sin medeltalstabell visar han att om ett bestånd, uppvuxet under 

 Dichtschluss, har roassafaktorerna 



