SKOGSLAGSTIFTXIXGSKOMMITTÉXS FORSLAG 207 



mänt rådayide förhållanden anses vara för Jianden.-» I växande ungskog 

 får enligt förslagen företagas gallring, men gallringen får ej göras så 

 härd att beståndets förmåga att sluta sig äventyras. y> 



Kommittén har sålunda sökt lösa svårigheten att giva begreppet ung- 

 skog en för hela landet giltig beskrivning uti lagtexten med uttrycket 

 skog, som i stort sett icke »nått den ålder, vid vilken användbarhet så- 

 som fröträd inträtt». 



Man erkänner gärna, som nyss antytts, att en allmängiltig definition 

 här är oerhört svär att åstadkomma, och man är väl därför beredd att 

 godtaga rätt så betydande brister i sådan detinition. !Men om något 

 bättre icke kan åstadkommas än kommittén nu föreslagit, måste det vara 

 rättare att lata ordet ungskog, såsom i kristidslagen, vara utan någon 

 som helst definition i lagtexten. Så vitt jag förstår, skall det icke kunna 

 uppbringas många ansvarskännande skogsmän, som äro beredda att ute 

 i skogarna fatta beslut med stöd av ett stadgande sådant kommittén 

 här utformat. 



Den närmare förklaringen till vad kommittén menar med sin ungskogs- 

 definition läses å sid. 237 i dess motivering, där det heter, att »kommit- 

 tén vid anknytandet av ungskogsbegreppet till fröfunktionerandet icke 

 ansett tillfyllest att sätta maximigränsen för en skogs skyddande såsom 

 ungskog till den tidpunkt, då träden alstra eller kunna alstra frö, som 

 i och för sig är dugligt d. v. s. grobart. En sådan fröalstring kunde 

 nämligen inträfta, innan träden i sin allmänna konsistens nått sådan ut- 

 veckling och st\-rka, att de, om de lämnades i fröträdsställning av ordi- 

 när täthet, skulle kunna stå bi, särskilt mot stormen, och verkligen fungera 

 som fröträd, men detta har synts böra erfordras för att skogen ma läm- 

 nas utan här avsett skydd.» 



Det skulle alltså vara den ålder, vid vilken såväl fröbarhet som för 

 fröträdsställning behörig stormfasthet inträdde, som här skulle utgöra 

 gränsen för lagens ingripande. Åtminstone två väsentliga invändningar 

 måste väl här göras. Den ena, att stormfastheten hos ett till fröträd fri- 

 ställt träd icke är en funktion enbart av trädens älder utan dels också av be- 

 skaffenheten hos marken, där trädet står, dels av rotsystemets form hos 

 det trädslag, som är före. och dels av den mer eller mindre fria ställ- 

 ning, som trädet haft i beståndet under senare delen av uppväxttiden. 

 På stenfri, god, fuktig jord t. ex. kan man ju icke för stormfällningarnas 

 skull ens vid hög ålder på skogen med framgång lämna det eljest såsom 

 fröträd vanliga trädslaget tallen kvar till fröträd. Gran kan man ju i 

 allmänhet icke alls använda till fröträd på grund av det trädslagets yt- 

 liga och mindre stormfasta rotsystem, och där man någon gång undan- 

 tagsvis ställer fröträd av gran. skall det vara av trädexemplar, som 



