216 Y. WISÉN 



med ett färre antal tjänstemän utav den högsta fackutbildningen, men 

 med såväl dessa som dem underlydande personal i förtrogenhet med 

 orten och dess förhållanden. Valet häremellan har icke synts kom- 

 mittén förenat med någon tvekan, och härutinnan har ej rått någon 

 meningsskiljaktighet. Ännu en sak är härvid att framhålla, nämligen 

 den omfattning och avgränsning, varmed skogar i exponerat läge enligt 

 förslaget tänkts skola särskiljas under de för sådana avsedda bestäm- 

 melserna. Skall detta ske i större, sammanhängande områden, med 

 följande i stort sett av administrativa eller andra förut givna gränslinjer, 

 följer nämligen därav, att inom nämnda områden även torde komma en 

 del marker, som noga taget ej skulle höra dit ur rent biologisk synpunkt. 

 Detta innebär med andra ord, att en del av dessa exponerade eller skydds- 

 skogsområden eller vad de må kallas icke tarva en särskild omtanke och 

 insikt i samma höga grad som de i egentligaste mening av skyddsskogs 

 natur varande skogarna. Och härav åter blir en följd, att dessa senare 

 kunna komma i ett större åtnjutande av de högre tjänstemännens direkta 

 omtanke, medan de mindre ömtåliga markerna i mer eller mindre grad 

 — men naturligtvis under nämnda tjänstemäns tillsyn och ansvar — kunna 

 överlämnas åt den övriga personalen. Denna tanke återfinnes även i i6§ 

 av lagförslaget, då det där stadgats att tillstånd till avverkning icke nöd- 

 vändigt måste förenas med utsyning och utstämpling, utan även kan 

 ske enligt anvisning av viss hyggestrakt eller t. o. m. utan någotdera. 



En följd av de nya bestämmelserna om ungskog och skydds- eller 

 exponerade skogar, som är nödvändig, om dessa bestämmelser ej skola 

 lätt kunna kringgås, är att det eljest utan vidare lovgivna omläggandet av 

 skogsmark till annan användning icke får ske utan tillstånd av skogsvårds- 

 styrelsen, såvida pä marken finnes skog och denna faller under 5 §:s ung- 

 skogsskydd eller marken är belägen inom exponerat lägesområde. 



Detta vad angår huvudförslaget. Den verksamhet, som för lagenliga 

 fall tillkommer skogsvårdsstyrelserna enligt lagarna om kommunskogar 

 och häradsallmänningar, är att fastställa hushållningsplaner för dessa 

 skogar, eventuellt föranstalta om deras upprättande. Med den kompe- 

 tens, som fordras hos styrelsernas högre tjänstemän, och det sätt, varpå 

 hushållningsplanerna komma till, torde det vara tillfreds.ställande sörjt 

 för dessa planers nöjaktiga beskaffenhet. Till yttermera visso har emel- 

 lertid även stadgats, att de fastställda planerna skola insändas till och 

 granskas av den tjänsteman, som föreslagits skola anställas i jordbruks- 

 departementet under namn av skogsvårdsinspektör och om vilken mera 

 nedan. Vad angår de smärre förslagen (rörande gemensamt bete å viss 

 mark, insektshärjningar, vattenlagen) och de uppgifter, som enligt dessa 

 skola tillkomma skogsvårdsstyrelserna, få desamma här lämnas åsido. 



