SKOGSLAGSTIFTXIXGSKOMMITTÉNS FÖRSLAG 217 



Jag övergår då till styrelsernas fiskaliska verksamhet. En försyndelse 

 mot skogslagarna kan dels ådraga skogsägaren bötespåföljd, dels med- 

 föra förpliktelse för honom att vidtaga åtgärder till botande av vad som 

 syndats. Den förra, rent kriminella sidan med dit hörande ätalsrätt för 

 skogsvårdsstyrelserna går jag här förbi och vill endast hålla mig till den 

 senare, det vill säga skogsvårdsstyrelsernas ingripande till åstadkommande 

 av vederbörliga skogsvärdsåtgärder. Detta ingripande är — jag åsyf- 

 tar nu endast huvudförslaget — byggt gå samma grunder som i den 

 nuvarande lagen : styrelsen skall först söka på överenskommelsens väg 

 fä skogsägaren att vidtaga de eftersatta eller nödvändigblivna åtgärderna, 

 men går icke det, har styrelsen att stämma honom till domstol. En 

 förändring, som icke är av oväsentlig vikt, har emellertid blivit gjord i 

 proceduren, nämligen beträffande den i nuvarande 2 § omförmälda syneför- 

 rättningen. Denna utgör ju en nödvändig förutsättning både för åstad- 

 kommandet av en överenskommelse och för sakens dragande inför dom- 

 stol. I förslaget däremot återfinnes icke denna syneförrättning såsom 

 ett nödvändigt första led i proceduren. Men sedan saken gått till dom- 

 stol, kan denna, om den finner det erforderligt, förordna om syn utav 

 en skogsstatstjänsteman och två gode män. Med detta har vunnits icke 

 blott förenkling i sättet att fä till stånd en laga överenskommelse mellan 

 skogsvårdsstyrelsen och skogsägaren, utan även förmånen att, där syn 

 finnes behövlig, kunna begränsa den till att omfatta endast vad domsto- 

 len i sådant hänseende anger. 



Det lärer hava bUvit befarat, att förslaget skulle innebära ett försenat 

 ingripande mot vad som nu är möjligt och därigenom en försämring av 

 nuvarande bestämmelser. Det tror jag dock icke är fallet. Vad de 

 nuvarande bestämmelserna beträfiar, sä kan ju visserligen styrelsen in- 

 gripa genast, när återväxten * uppenbarligen äventyras »genom avverk- 

 ningen, men såsom nyss berörts består detta ingripande i att begära 

 syn, och det har ju klagats över svårigheten, ofta omöjligheten att få en 

 syn enligt 2 § till stånd inom tillfredsställande tid efter en avverkning; 

 av handlingarna i de utav K. M:t avdömda skogsvårdsmålen, som kom- 

 mittén haft tillgängliga, har också synts, att i det stora flertalet fall en 

 ganska lång tid förflutit mellan avverkningen och synen. Xu stadgas 

 här i den föreslagna 20 §, att styrelsen skall ingripa, så snart någon av 

 de erforderliga reproduktionsåtgärderna, alltså även av de allra första, icke 

 verkställes inom behörig tid. Tänker man sig då, att i stället ingripan- 

 det, d. v. s. krävandet av överenskommelse, skulle få ske strax, vid av- 

 verkningen, alltså det tidigaste tänkbara, tidigare än nu, eftersom syn 

 ej erfordras, och jämför, huru det skulle ställa sig efter dessa båda olika 



