218 Y. WISÉN 



system, så finner man följande. Om en avverkning sker t. ex. i februari 

 1920, så bör röjning och markrensning äga rum, kanske efter vissa orters 

 förhållanden sommaren samma år, efter andras sommaren 192 1. Låt 

 oss säga detta senare. Enligt förslaget bör då styrelsen ingripa först 

 på sommaren 1921, om intet då göres, d. v. s. den skall då påfordra 

 överenskommelse med skogsägaren. Vi antaga först det fallet, att han 

 går in på detta. Då kan röjningen etc. också genast göras och sedan 

 alla övriga åtgärder i sin tid, ty överenskommelsen skall innehålla alla 

 dessa. Huru skulle detta ställt sig, om styrelsen kunnat attackera skogs- 

 ägaren genast, i februari 1920? Jo, den hade då fått en överenskom- 

 melse, vari stadgats röjning sommaren 1921 o. s. v. Försummades så 

 röjningen, kunde styrelsen omedelbart föranstalta därom. För detta fallet, 

 att överenskommelse fås till stånd, skulle det alltså bli precis detsamma 

 enligt förslaget och om ingripande kunde ske ögonblickligen vid avverk- 

 ningen. ■ — - Vi taga så det andra fallet, att markägaren vägrar gå in på över- 

 enskommelsen. Det måste då medges, att enligt förslaget styrelsen icke 

 kan stämma in markägaren förrän på sensommaren 1921, men efter den 

 andra tänkbarheten ungefär i mars 1920, alltså en skillnad ifråga om början 

 av domstolsproceduren på i ^ j ^ år. Men härvid är till en början att märka, 

 att så snart saken skall gå till domstolsprocedur, så blir det alltid för- 

 sening med reproduktionen, hur man än ordnar det, på 2 — 3 år eller 

 mera, om det skall gå genom alla instanserna, och då betyder i ä i^/o 

 år till eller ifrån icke så mycket som annars. Vidare är att ihågkomma, 

 att dessa omförmälda förhållanden icke gälla eller kunna komma ifråga 

 beträffande skyddsskogar eller exponerade, lägen, där alltså reproduk- 

 tionen är ömtålig, utan endast å så att säga normal mark; på de först- 

 nämnda föreskrivas nämligen reproduktionsåtgärder och tider därför pä 

 förhand. Slutligen skulle ett instämmande till domstol genast efter av- 

 verkningen vara något synnerligen odiöst. Skulle skogsvårdsstyrelsen 

 då komma och ställa markägaren inför valet mellen en överenskom- 

 melse och att bli stämd, så kunde denne väl svara, att han ju av- 

 verkat på lagmedgivet sätt och att han ockå ämnade lojalt och ordent- 

 ligt sörja för äterväxtåtgärder, men själv ville bestämma dessa och ej 

 binda sig genom någon förhandsöverenskommelse; styrelsen finge sedan 

 kontrollera honom. Och i ett sådant resonnemang måste man väl ge 

 honom rätt, och icke draga honom inför domstol utan att han ännu 

 gjort något illa. För skogsvårdsstyrelsens del skulle ett dylikt system 

 nog inte heller vara odelat behagligt. Antingen skulle de hava skyldig- 

 het att klämma fram en överenskommelse, och eventuellt stämma, vid 

 varje avverkning, eller ock skulle det vara en rättighet, så att de litade 

 på somliga ägare och avvaktade deras uppförande samt endast utmärkte 



