SKOGSLAGSTIFTXtN"GSKO>LNnTTÉXS FURSLAG 225 



hindra en nöjaktig åtenäxt: Jag föreslår alltså denna formulering: därvuf 

 skola d awerkningsområdet stående träd och buskar, som uppenbart icke äro ut- 

 vecklingsbara eller hindra uppkomsten av nöjaktig föryngring, borttagas. 



En annan >-iktig paragraf är § 5. Den är också den mest svårformulerade. 

 Här står: »Växtlig ungskog i bestånd .... må icke .... a^-^erkas annat 

 än genom gallring och icke heller \\A sådan så hårt utglesas, att beståndets 

 förmåga att sluta sig ävenr\Tas. 



Redan av inledaren \idrördes, det betonades också av professor Schotte, 

 huru olämpligt det var, att slutenheten far göras till norm tor den gallrings- 

 st>Tka, som lagen tillåter. Vad vill man ^'iIma genom en gallring: Uppen- 

 bar Ugen icke en viss slutenhet utan en ökad tillväxt. Slutenheten är sålvmda 

 icke ett mål, endast ett medel, varigenom jag strävar att uppnå den högsta 

 tillväxt, som ståndorten över hu^Tid taget tillåter. En lag. skriven på detta 

 sätt, skulle å vida arealer i Norrland hindra en rationell och effektiv gallring. 

 A de magrare markerna därstädes är det nämligen enligt min mening den 

 rätta metoden att resolut upphäva kronslutet. 



Jag ansluter mig alltså till inledaren, när han påstod, att den provisoriska 

 lagen i detta avseende var lämpligare. I denna står, att gallringen icke far 

 göras hårdare än vad som är förenligt med beståndens ändamålsenliga utveck- 

 ling. I en sådan formulering finnes den princip uttryckt, som med en för- 

 ståndig tillämpning lämnar garanti för att ungskogsbestånden bliva riktigt 

 skötta. 



Jag ber till slut att jfa ansluta mig till jägmästare Grenander i vad han 

 \-ttrade om försumpade skogar. Att dessa i lagförslaget behandlats på sätt, 

 som skett, beror tvdhgen därpå, att det är förenat med betAdande kostnader 

 att restaurera sådana marker genom dikning. Men å andra sidan är det 

 mycket viktigt, att lagen icke lämnar sådana betydelsefulla marker ur räk- 

 ningen, som äro i behov av dylika åtgärder. Jag föreslår därför, art bestäm- 

 melse härom infl^^er i lagen. Man kan ju tänka sig, att skogsägarens skyl- 

 dighet alt verkställa nödiga skogsvårdsåtgärder begränsas till en summa, som 

 motsvarar halva beräknade värdet av den a\"v-erkningsbara virkesmassan. Den 

 andra hälften betalas av skogsvårdsstyrelsen. 



Skogsinge:-, ör E Hammarstrand: Frågan om tmgskogsskyddet är den 

 centrala i de: lagförslag, som här framlagts. Vår första verkUga allmänna 

 skogslag var en återväxtlag, vad nästa lagförslag eller det tredje steget i ut- 

 vecklingen kommer att framföra torde möjligen bli frågan om en rationell 

 skogshushållning. 



Det är således vmgskogens skyddande och vård, som nu tilldrar sig den 

 största uppmärksamheten och de fem eller sex raderna i § 5 framträda här 

 bland mångfalden av paragrafer och bestämmelser såsom huvnidsaken. Därför 

 är det av största vakt att enskildheterna i denna paragraf bli utformade på 

 bästa möjliga sätt, och utan att gå in på någon granskning av grundsatsen i 

 kommitténs förslag eller den lägsta åldern för användbarhet som fröträd som 

 gräns för skyddandet av ungskogsbestånd skall jag i sådant ändamål göra 

 några påpekanden. 



Kommittén begränsar skyddet till sådan växtlig imgskog, som växer i be- 

 stånd, som är eller kan fönäntas genom tillväxt bliva slutet>. Man kunde 

 här vänta sig att kommittén skulle lämnat någon närmare förklaring över 



