236 DISKUSSION 



nande, att skogslagstiftningens yttersta mål är att göra skogslagstiftning över- 

 flödig, böra lagarnas handhavare, mer än hittills på vissa håll varit fallet, 

 söka arbeta med hjälp av de redan skogsvårdande skogsägarna. Jag är över- 

 tygad om att den föreslagna sammansättningen av skogsvårdsstyrelserna kom- 

 mer att underlätta detta samarbete. 



Jag ber till slut, för att förekomma eventuella missförstånd, få framhålla, 

 att denna tyvärr allt för långa uppräkning av allt det myckna arbete och 

 många svårigheter, som komma att möta de blivande skogsvårdsstyrelserna, 

 icke har företagits i avsikt att söka välta stenar i vägen för lagförslagen. Då 

 jag livligt hoppas, att åtminstone förslaget till Lag angående vård av enskildes 

 skogar måtte bliva antaget i huvudsakligen det skick det nu framlagts av kom- 

 mittérade, har mitt inlägg endast förestavats av intresse för att lagens tillämp- 

 ning icke måtte på grund av bristfällig organisation av de organ, som skola 

 handhava densamma, s. a. s komma av sig vid ingången och lagen därmed 

 delvis förfela sitt ändamål. 



Jägmästare M. Carlgren; Skogschefen Nilsson förordade upprättande av 

 ett förtroenderåd, som kunde kommentera lagen, varigenom en mera enhetlig 

 tillämpning skulle vinnas. Det är ett förslag, som säkerligen vore förtjänt 

 av mera intresse från skogsvårdsstyrelsehåll än som på mötet hittills kommit 

 det till del. 



För vissa trakter av Norrland spelar den undertryckta granväxtligheten en 

 stor roll, men det finnes en viss tendens att utdöma dess värde såsom för- 

 yngringsmateriel. Det är för att säkerställa skogsägarna för eventuella över- 

 grepp i detta avseende som jag tillåtit mig framställa mitt förslag. 



Det innebär icke något misstroende mot den nuvarande skogsvårdsstyrelsen 

 i vårt län. En lag bör dock i möjligaste mån innehålla tydliga bestämmelser, 

 som icke kunna vantolkas. 



Medan jag har ordet vill jag säga, att jag ansluter mig till de herrar, som 

 förordat, att lagens tillämpningsområde utsträckes till Norrbottens och Väster- 

 bottens kustland. Satsen att förhållandena i dessa delar av Norrland äro all- 

 deles egenartade är en sanning med modifikation. En sådan utsträckning av 

 lagen skulle dels medföra en besparing av arbetskraft inom skogsstaten, dels 

 öka skogsägarnas i denna landsända intresse för skogens vård. 



Revisionssekreterare Y. Wisén: Med anledning av skogschefen Nilssons 

 hänvändelse till mig vill jag säga, att det är med full avsikt som kom- 

 mittén angivit åldersgränsen för ungskogen på sätt som skett. Det är samma 

 tanke som fanns i domänstyrelsens förslag på i88o-talet, men den utformades 

 då så, att landet skulle indelas i fyra zoner, inom vilka olika åldersgränser 

 beträff"ande ungskogen bestämdes. Detta har förefallit kommittén vara alltför 

 mekaniskt och medföra svåra olägenheter, och därför ha vi försökt lägga fram 

 smidigare bestämmelser i förslagets 5 §. Att närmare föreskrifter eller erinringar 

 rörande tillämpningen därav skulle komma att lämnas av skogsvårdsstyrelserna, 

 var och en inom sitt område, har kommittén tänkt sig som naturligt, och 

 givetvis vore det önskvärt att man därvid vunne en likartad tillämpning. Om 

 jag fattat frågan rätt, så gällde den, huru detta skulle kunna ernås. Jo, där- 

 vid synes mig den föreslagne skogsvårdsinspektören böra kunna lämna en 

 god medverkan. Nu vill skogschefen Nilsson, att ett förtroenderåd skall in- 

 rättas. Jag vet icke, om han menade, att detta förtroenderåd skulle få sådan 

 avgörande rätt över skogsvårdsstyrelserna, att det finge bestämma även i fråga 



