G. S E D E R H O L M 



OiM ALLMAXXIXGAR. 



Inledande föredrag \-id Svenska Skogsvårdsförenin^ens årsmöte den 20 mars IQ20. 



\ 



Xid sidan av den enskilda äganderätten till jorden — lika gam- 

 ' mal som värt samhälles historia — har i vårt land fortlevat 

 den form av samfälld ägande- och besittningsrätt, som är ka- 

 raktäristisk särskilt för våra häradsallmänningar. De främsta auktorite- 

 ter torde nu vara ense därom, att med avseende pä dessa gäller en ägan- 

 derätt för dess delägare ej blott till avkastningen utan även till själva 

 marken. Men å andra sidan är delägarnas dispositionsrätt allt sedan 

 1600-talet begränsad och beroende av statens kontroll i vida högre grad 

 än som hittills varit fallet med avseende på annan under enskild ägande- 

 rätt varande jord. Ingår man närmare på grunden och upphovet till 

 dessa inskränkningar i dispositionen må man först fasthålla, att en gi- 

 ven följd av varje dylik samäganderätt av jord måste vara, att delä- 

 garna underkasta sig större begränsning i sin dispositionsrätt av denna 

 än av den, som ligger under deras enskilda äganderätt - — detta för att 

 övriga delägares rätt ej skall trädas för nära. Innan dessa förhållanden 

 genom ingripanden från statens sida reglerades, utsattes våra allmän- 

 ningar för skövling och vanvärd från häradsbornas sida i så hög grad, 

 att deras huvudsyfte, som var att trygga häradsbomas skogstillgång, även- 

 tyrades. Det var givetvis ett statsintresse att så ej fick ske och så påbjö- 

 dos av kronan tid efter annan allt från 1600-talets början skogsordningar 

 avsedda att reglera allmänningarnas rationella utnyttjande. Delägarnas 

 rätt därtill begränsades till vars och ens husbehov samt vissa för dem 

 alla gemensamma uppgifter. Xågon försäljning av virke från allmän- 

 ningarna förekom över huvud ej. Virkets stegrade handelsvärde och 

 ökad tillgäng därav å allmänningarna samt svårigheten för många del- 

 ägare att tillgodogöra sig sin andel i deras avkastning medförde under 

 senare hälften av 1800-talet genomförandet av gemensam, statskontrol- 

 lerad hushållning samt avkastningens fördelning mellan delägarna efter 

 deras andel i allmänningen, det oförmedlade hemmantalet. Statskontrol- 

 lens uppgift har alltjämt varit, att åt orten bevara den förmån — ej 

 blott för delägarna — , som ligger i att äga en jämn tillgång på virke 

 för fyllande av deras eget behov därav. Allmänningarna hava sålunda 



