242 G. SEDERHOLM 



ej kunna förväntas besitta den erfarenhet, som för denna granskning- 

 påkallas. Ej heller torde deras organisation och arbetssätt — byggt 

 för helt andra uppgifter — göra dem väl skickade för denna. Det synes 

 påtagligt, att denna uppgift med vida större fördel både för det allmänna 

 och vederbörande allmänning kunde ske genom ett särskilt för detta 

 ändamål tillskapat organ, där största möjliga sakkunskap, opartiskhet 

 och hänsyn till vederbörande allmänningsdelägares önskemål fick göra 

 sig gällande. Häradsallmänningsförbundet har i detta syfte gjort sär- 

 skild framställning till K. Maj:t, vartill jag vill hänvisa. 



Även kontrollen över allmänningarnas rätta skötsel är i lagförslaget 

 överflyttad frän skogsstaten till skogsvårdsstyrelserna, en konsekvens 

 av kommitterades princip, att skogsstatens tjänstemän ej skola hava be- 

 fattning med andra än statens skogar och kontrollen av all annan skogs- 

 vård påvila vederbörande skogsvårdsstyrelse. Häremot synes mig mindre 

 vara att erinra, såvida ej ett särskilt organ för kontrollen av samtliga 

 allmänningar komme till stånd, vilket på samma gång det något lättade 

 skogsvårdsstyrelsernas efter det nya förslaget kolossala arbetsbörda, 

 även skulle möjliggöra större hänsyn till för allmänningarna säregna 

 uppgifter och förhållanden. 



För den händelse allmänningsdelägarna icke ställa sig till efterrättelse 

 gällande plan eller kontrollerande myndighets föreskrifter upptager lag- 

 förslaget föreskrift, att allmänning skall efter anmälan till Konungens bef:de 

 ställas under förvaltning utav av denna myndighet förordnade gode män, 

 vilken förvaltning skall fortfara, till dess Konungens bef:de finna den efter 

 framställning från allmänningsdelägarna kunna upphöra. 



Såsom redan förut framhållits innebär det föreliggande förslaget en 

 vida större frihet för allmänningsdelägarna att ordna sin skogshushåll- 

 ning än vad som är fallet åtminstone med de allmänningar, som nu stå 

 under skogsstatens vård och förvaltning. I flera fall innebär detta utan 

 tvivel en fördel, men andra fall kunna nog tänkas, där stödet av forstligt 

 bildad person vid ledningen förefinnes i högre grad än delägarna själva 

 inse. Några bestämmelser för sådana fall innehåller lagförslaget ej. 

 Det torde kunna ifrågasättas, om ej antingen sådan forstlig ledning bort 

 vara obligatorisk eller i varje fall vederbörande kontrollerande myndig- 

 het ägt påkalla sådan. 



Ett nytt viktigt kapitel har tillkommit i förslaget, nämligen om utvid- 

 gande av häradsallmänningen. Det har, som förut framhållits, under de 

 senaste decennierna visat sig en glädjande lust att utvidga allmänning- 

 arna, ja i många fall hava delägarna avstått från viss del av sin utdel- 

 ning för att möjliggöra dylika utvidgningar. Betydande inköp hava 

 skett, som finansierats dels genom avsättningar av till utdelning dis- 



