244 G. SEDERHOLM 



måste naturligtvis principiellt fasthållas, men det borde dock vara åt- 

 minstone Kungl. Maj:t medgivet att tillåta allmänning avyttra mindre 

 område, när detta för dess arrondering eller av andra skäl är synnerli- 

 gen önskvärt. 



Jag har här endast berört den föreslagna förordningens huvudsakliga 

 innehåll. Detaljförändringar och förbättringar förefinnas givetvis, som 

 dock nu måste lämnas å sido. 



I ett särskilt lagförslag förordnas, att kronans rätt till ekar och stor- 

 verksträd skall upphöra med rätt för kronan att härför påfordra lösen 

 av allmänningsdelägarna. Det torde kunna ifrågasättas, huruvida sådan 

 lösen är på sin plats, när det gäller en förmån, som kronan tidigare 

 betingat sig för ett hela riket viktigt behov, som nu ej mera förefinnes. 



Sådant är alltså kommittémajoritetens förslag i avseende på härads- 

 allmänningarna. Väsentliga olikheter erbjuder ordförandens, landshöv- 

 ding Husbergs reservation. Med utgångspunkt från ett oförbehållsamt 

 erkännande av allmänningsdelägarnas — betraktade som ett kollektivt 

 begrepp — rena och klara äganderätt till allmänningarna, söker han 

 giva ett uttryck häråt genom införande i lagförslaget av begreppet: 

 allmänningslaget. Häradsallmänningarna angivas och behandlas ej såsom 

 allmänna skogar utan som enskilda, där ägaren utgöres av denna sam- 

 fällighet. Noggranna bestämmelser finnas intagna för dennas hela för- 

 valtning, som föga skiljer sig från sådana av rent enskild natur. Dock 

 är intagen bestämmelse, att från det allmänna må kunna tillsättas en 

 styrelseledamot och en revisor. 



Med avseende på förvaltningen av allmänningsskogarna erbjuder re- 

 servationen endast små skiljaktigheter från huvudförslaget, men är i 

 vissa avseenden mera detaljerat. Bestämmelserna om planens upprät- 

 tande skilja sig från majoritetens så till vida, att planen skall »antagas» 

 av allmänningsstyrelsen > och prövas» av skogsvårdsstyrelsen, som över- 

 sänder den till skogsvårdsinspektören, vilken äger överklaga den hos 

 Konungen. Det torde kunna ifrågasättas, om denna gång för planens 

 fastställande innebär en förbättring, men det skulle bli för långt att 

 här ingå på denna fråga. Med avseende på planen föreskrives att åt- 

 skillnad skall göras mellan föravverkning och huvudavverkning samt 

 vad den senare beträffar mellan den del därav, som ej överstiger tillväx- 

 ter och den som gör detta. Den sistnämnda får ej användas till ut- 

 delning utan endast till grundförbättringar eller markinköp. 



Med avseende på villkoren fÖr utvidgande av allmänningarna inne- 

 håller reservationen i huvudsak samma bestämmelser som huvudförslaget. 



