250 DISKUSSION 



pä några jämförelser mellan de båda förslagen i detta avseende, utan skall 

 åtnöjas med att framhålla att tillkomsten av överstyrelsen står i full öveensstäm- 

 melse med och är en följd av delägareförslagets grundtanke, nämligen självstyrelse. 



Slutligen vill jag be att få omnämna, att landshövding Husberg i sin väl- 

 villiga och erkännansvärda kritik över allmänningsdelägarnas förslag i vissa 

 mindre betydelsefulla avseenden missuppfattat detsamma, vilket enbart torde 

 bero därpå, att motiven till delägarnas förslag voro ganska knapphändiga. 

 Sveriges häradsallmänningsförbund torde i sitt underdåniga yttrande över de 

 nu föreliggande skogslagstiftningsfrågorna få tillfälle att komplettera och för- 

 tydliga de knapphändiga motiven och mera ingående belysa allmänningsdel- 

 ägarnas synpunkter. 



För egen del vill jag sluta med att uttrycka min beundran för den vackra 

 arkitektonik som i allt väsentligt präglar den juridiska delen av landshövding 

 Husbergs förslag till lag angående häradsallmännmgar. 



Jägmästare A. Wigelius: För envar, som står dessa områden nära, måste 

 det framstå, hur utomordentligt invecklad i och för sig den uppgiften är att 

 tör Sveriges skogar och dessas ägare skriva lagar, som ur alla synpunkter 

 rätt träffa målet, och än mera svårlöst framträder problemet i betraktande av 

 att det lagliga reglerandet skall ske vid den tidpunkt, som sjuder av utveck- 

 ling. Kommitterades betänkande vittnar också om, att stor betänksamhet in- 

 för många av de föreliggande problemen gjort sig gällande. Här som på 

 så många andra livets områden möta icke blott lojalt verkande krafter utan 

 även nedrivande sådana, och det måste gälla för lagstiftningen att å ena sidan 

 öppna portarna för de förras krav och att å andra sidan avvända de senares 

 möjlighet till fördärvbringande gärningar. Om kommitterade, såsom vi i dag 

 genom diskussionen hört, visat sig ha haft svårt att rätt tillgodogöra sig er- 

 farenheterna på områden, där en lagstiftning redan förut existerat, nämligen 

 på den enskilda skogsvårdens och beträffande häradsallmänningarna, så synes 

 det mig, att de än mindre väl lyckats avväga sina förslag med avseende å 

 en på senaste tid tillkommen kategori av skogar, med vilken jag i min egenskap 

 av skogssällskapets man haft anledning att syssla, nämligen koimnuuskogarna. 



Dessa representera, som jag förmodar att åtminstone en del av herrarna 

 känna till, en ganska ny rörelse i vårt land. De datera sig från omkring 

 sex år tillbaka i tiden, då Skogssällskapet tillkom. 



Kommitterade hava funnit, att i dem möter ett objekt, som med hänsyn 

 till det allmänna intresse, som knyter sig därvid, bör begränsas genom lag 

 stiftningsåtgärder. Dessa kommunskogar äro som känt av helt annan natur 

 än häradsallmänningarna. De ägas av kommunen såsom enhet och äro att 

 betrakta som enskilda skogar i resp. kommuners ägo i deras egenskap av 

 juridisk person. Kommitterade hava beträffande ifrågavarande lagstiftning ut- 

 gått ifrån, att städernas skogar genom 1903 års lag hava vunnit förutsätt- 

 ningar att bliva rätt skötta och hava funnit att övriga skogar av samma natur 

 såväl de primära landskommunernas som landstingskommunernas skogar måste 

 givas samma betingelser till uppryckning beträffande skötseln, som städernas 

 ansetts ha vunnit genom nuvarande lagstiftning. De hava trott, att det vore 

 genom plantvång, man skulle nå målet och hava så föreslagit, att envar av 

 dessa skogars hushållning skall ledas efter en plan fastställd av skogsvårds- 

 styrelsen, därvid dock skogsvårdsstyrelsen skall hava rätt att avgöra, i vad 

 mån planen skall upprättas efter mer eller mindre enkla linjer, beroende av 

 skogens egna förhållanden. 



