SKOGSBESKATTMXGEX 267 



visserligen ur skogsskövlingssynpunkt icke sä farligt att beskatta den 

 växande skogen, men lagen finns icke. Någon beskattning, som premie- 

 rar skogsskövling, får således icke tillgripas. Därom kunna vi alla vara 

 eniga. 



Förslagsställarna själva tyckas för resten hava sjukt samvete, då de 

 lagt fram detta förslag, ty, som jag nyss nämnde, de lata skogsvärdet 

 såsom fastighet endast taxeras med hälften emot det övriga jordbruks- 

 värdet. Det sjuka samvetet har således nedprutat 50 %. 



Detta påminner mig osökt om en liten historia. Den är så kort att 

 jag skulle kunna draga den för herrarna, innan jag slutar. Den ligger 

 på sätt och vis inom skogsområdets sfär, och så kunna vi behöva litet 

 omväxUng i den här torra beskattningsfrågan. Saken ifråga tilldrog sig 

 för flera ar sedan men icke längre bort i tiden än att jag minns, då 

 den hände. Själva historien utspelades i en stad som heter Halmstad. 

 Det blev insektshärjning utanför staden. På regeringens uppdrag dit- 

 reste vår dåvarande förnämste expert på insekternas område, en lektor 

 vid Skogsinstitutet, som lydde smeknamnet »Flugis . Denna lektor var 

 kunnig i mångt och mycket, förutom i insekter. Bland annat var han 

 mycket musikalisk, kunde spela flöjt pa en vanlig käpp och spela piano 

 utan att använda fingrar men endast sitt välskapade baksäte. Det måste 

 sägas, att man i Halmstad förstod att uppskatta »Flugis» utomordent- 

 liga sällskapstalanger, så att hotellet, där han bodde, översvämmades av 

 gäster och källarmästaren tjänade mycket pengar under några veckors 

 lopp. »Flugis» förstod emellertid sakens läge och inrättade sig däref- 

 ter. Då han äntligen skulle resa därifrån, presenterades en dyr räkning 

 för honom, var\'id emellertid källarmästaren tillfogade: »Jag förstår att 

 jag tjänat mycket pengar på er vistelse här, varför jag vill avdraga 50 

 % på räkningen». Då svarade »Flugis > ögonbhckligen: »Jag kan vara 

 lika liberal och drar alltså av den andra hälften». \'ilket skedde. 



Xu tycker jag, att vi kunna vara precis lika liberala. Ha förslags- 

 ställarna själva nedprutat 50 % på skatten, kunna vi skogsvårdare med 

 gott samvete avpruta den återstående hälften, allt i skogens och där- 

 med det allmännas intresse. 



För den händelse skogsvårdsföreningen skulle vilja göra ett uttalande 

 i denna aktuella fråga, så har jag tagit mig friheten att uppsätta ett 

 förslag till resolution, som jag ber få uppläsa. 



»Svenska skogsvårdsföreningen har, efter tagen del av Kungl. Maj:ts 

 proposition till riksdagen med förslag till kommunalskattelag den 12 

 mars 1920, velat göra följande uttalande: Föreningen finner intet fog 

 föreligga att, såsom i förslaget skett, som fastighet upptaga växande 

 skog och i enlighet därmed pålägga densamma fastighetsskatt. Atgär- 



