268 UNO WALLMO 



den ifråga skulle dessutom ofta hava till följd skogens avverkning i för- 

 tid, varigenom framför allt produktionen av timmer och annat värde- 

 fullt virke äventyrades och en god skogsvård i övrigt skulle åsidosättas. 

 Skogsmark, såsom varande fastighet, kan såsom sådan beskattas men 

 därå växande skog bör beskattas endast i den mån, den lämnar inkomst.» 



II. DISKUSSION. 



Herr Ordföranden: Jag ber få framföra vår tacksamhet till föredragshålla- 

 ren för hans såsom alltid av en viss humor och ett visst gemyt präglade föredrag. 

 Det är otvivelaktigt, mina herrar, att en skatt, en kommunalskatt, som det 

 här är fråga om, har en betydelse, som kan komma att hava ett inflytande 

 pä skogen och skogshushållningen. Man kan ju säga, att en sådan beskatt- 

 ningslagstiftning, om den icke är lagd på ett klokt sätt, kan göra kolossal 

 skada, såsom föredragshållaren här har framhållit, därför att den kan föran- 

 leda till avverkning tidigare än vad som vore önskvärt. Det är givet att det 

 är av ganska stor vikt att den blir lagd på ett klokt sätt, ty den kan göra 

 skada och motverka vad man vill åstadkomma eller vinna genom en skogs- 

 lagstiftning, så att det är en rätt ömtålig fråga. Huruvida det kan vara möj- 

 ligt att, såsom föredragshållaren säger, lägga den uteslutande såsom ren inkomst- 

 skatt, det vågar jag icke nu bestämt uttala mig om. Jag tror, att en inkomst- 

 skatt är en mycket naturlig sak. Man säger, att inkomsten skall beskattas, 

 då den uppkommer och såsom sådan, men en omständighet, som man icke 

 far förbise, är, att om man tager en vanlig landskommun, där ingen industri 

 förekommer och där det icke finns några andra skattekällor än fastigheter, 

 och man således endast har inkomsten från jordbruksfastighet och skogsfastig- 

 het att beskatta, det skulle kunna inträffa att vid missväxtår för jordbruket 

 kommunen icke får någonting att utkräva sin skatt på. Det finns då inga beskatt- 

 ningsföremål, ty de försvinna. På samma sätt kan det tänkas i en skogskommun. 

 På grund av en viss orsak, t. ex. till följd av mycket dåliga priser på virke 

 kan man tänka sig att folk inställer sin avverkning, och då får kommunen 

 icke någon beskattningskrona för sina utgifter, t. ex. för skolor och andra 

 ändamål. Man kan kanske därför icke alldeles fullkomligt slopa en sådan säker- 

 hetsregel, som avser att en fastighet skall ligga som garanti för att alltid 

 någon inkomst skall uppkomma. Jag vågar dock icke uttala mig bestämt 

 om detta. Det är att beklaga att sådana förhållandena nu äro i en del 

 landskommuner, där prästen och klockaren, läkare och länsman och en 

 del arbetare och andra löntagare varit de enda som skattat för inkomst, 

 dessa fått betala en mycket dryg skatt; och om man tog bort den där säkerhets- 

 regeln för fastighetsbeskattningen, så kunde de i vissa fall få betala alldeles 

 oskäligt mycket. 



Jag ber få fråga, om det är någon, som vill begära ordet. Någon längre 

 diskussion kan det icke bliva fråga om. 



