278 



IN MEMORIAM 



Emil Palm. 



och sällsynt harmoniskt utbildade 

 kropp gjorde hans gång lätt och vin- 

 nande och lät honom utan svårighe- 

 ter utstå alla skogslivets strapatser. 

 Ett logiskt skarpt intellekt och en 

 djup matematisk begåvning medgåvo 

 ett snabbt genomskådande och klar- 

 läggande av även mycket invecklade 

 skogliga spörsmål. Hans lugn och 

 objektivitet gjorde, att han med en 

 viss överlägsenhet kunde finna sig till 

 rätta i livets alla skiften och genom 

 sin starka och goda vilja blev han 

 en förträfflig ledare. Hans arbets- 

 kraft var obestridlig, och han ägde 

 en stor förmåga att anpassa den på 

 J ett sådant sätt, att dess verkan blev 

 den största möjliga. Lägga vi här- 

 till, att han var rättvis och ordhållig, 

 vänfast och hjälpsam, så förstå vi lätt, att han var lika kär för kamra- 

 terna som uppskattad av förmännen och avhållen utav underordnade. 

 Hos Östergötlands besuttna befolkning åtnjöt han ett berättigat anseende. 

 Vid sitt tillträde av länsjägmästaretjänsten i det stora östgötalänet 

 fann han före sig ett väl utfört och tillrättalagt arbete, varför det till en 

 början blev hans uppgift att föra detta framåt, fördjupa och utvidga 

 detsamma. Med sällsynt kraft och skicklighet och stor rättvisa förstod 

 han att avgöra alla de många och svåra konflikter, vilka ofta möta en 

 länsjägmästare. Han medverkade vid och ledde arbetet för skogsbrukets 

 och skogsvårdens höjande inom länet på ett sätt som rönt erkännande 

 från alla håll. Härvid fick hans organisatoriska skicklighet stor an- 

 vändning. För att få en överblick över bristerna i skogsskötseln, finna 

 utvägar för deras avhjälpande samt vinna reda och ordning började 

 han uppgöra kulturplaner i syfte att i sinom tid få alla länets skog- 

 bärande hemman försedda med sådana. Dessa stödde sig på ekono- 

 miska kartverkets kartor och innehöUo en beskrivning över skogen 

 samt förslag och föreskrifter om vilka skogsförbättrande åtgärder som 

 borde vidtagas. Detta arbete hade vid tiden för frånfället fortskridit 

 ganska långt och visat sig vara till värdefull och stor nytta för skogs- 

 vårdsstyrelsens verksamhet. 



Skogsmannens yrke innebär i ett avseende en djup tragik. Ytterst 

 sällan får han skörda av sin egen sådd och hans mödas frukter mogna 



