GÄVLE- DALA DISTRIKTSMOTE iqig X3 



kunde troligen ej någon ytterligare ljushuggning dessförinnan medhin- 

 nas. Tydligen hade dock en rensningshuggning av underväxt föregått 

 den år 1917 — 191S företagna gallringen. 



Rätt stort intresse bjöd ett tallbestånd av sörländskt ursprung. Trä- 

 den hade här växt upp tätt som en hampåker> och de gängliga stam- 

 marna höllo på att böja sig så, att beståndet sett totalt fördärvat 

 och hopplöst ut. Dåvarande revirförvaltaren grep så in och gallrade 

 — igi2 — 19 1 3 — skarpt, tog bort hela knippen av de tillspillogivna 

 stammarna. Och under de sista åren har beståndet tack vare denna 

 kraftåtgärd repat sig märkbart. Torrkvistat företer det nu ett prydhgt 

 utseende. 



Så småningom hade vi under exkursionen närmat oss Malingsbo 

 herrgärd, målet för dagen. 



Den vackra Icvällen användes av flertalet deltagare att återknyta be- 

 kantskapen med den gamla, minnesrika trakten. I grupper strövade vi 

 omkring och återsågo kapellet, utsikten, logen o. s. v. En riklig mål- 

 tid förberedde slutligen en klubbafton av gamla sorten, där skogisvisor- 

 nas mångfald leddes av vännen L. Slutligen gick var och en att luta 

 sitt huvud i hägnet av »Freudeswohnung» och övriga kr)'pin. Byggna- 

 dens inre har under de senare åren genomgått en avsevärd upptittning. 



Den 17 juni gick exkursionen till fots söderut, till en början längs 

 den branta moränås, som sträcker sig ända ned mot Köping. 



Här omväxlade bälten av vacker tall och dålig gran. För det senare 

 trädslaget syntes marken alltför torr och näringsfattig. 



Så kommo vi till ett bestånd av blandad svensk och t\-sk tall. Den 

 senare, tornande och dålig, ansågs allmänt böra borttagas snarast möjligt. 

 Den av en uppgiven framstående fackman tidigare uttalade åsikten, alt 

 man borde vänta härmed, tills ljungen försvunnit och mossan kommit 

 in, betvivlades. Då luckorna utvidgas genom de döende träden frodas 

 ljungen. — Längre bort hade samma bestånd ett bättre utseende, ingen 

 ljung och mindre t}'sktallinblandning. 



En äldre dikning beskådades, resultatet var att rayrtallarna repat sig 

 bra i närheten av de diken vilka senare upprensats. 



Vi kommo nu till en i20-ärig timmerskog med en genomsnittshöj d a\ 

 25 — 26 meter, år 1915 rätt starkt genomhuggen. Peridermiumskador 

 lära här varit talrika. Vid sluta\A"erkningen avsägs kalhuggning utan 

 kvarlämnande av fröträd. Även ungskogsgrupper av gran skulle brän- 

 nas. Marken mycket god. Hyggen göras från i — 2, ända upp till 5 

 hektar. 



En lo-årig tallkultur av utländskt frö visade stora, men »ruggiga» 



