SKOQSEKONOMI 



ENHETLIGA INMATNINGSREGLER FÖR RUNDVIRKE. 



GENMÄLE MOT GEXMÄLE. 



1 sista häftet av denna tidskrift för år 19 19 ha de kommitterade, som ut- 

 arbetat omnämnda regler, avgivit ett genmäle mot den kritik jag i november- 

 häftet av samma tidskrift ägnade dessa regler. 



Ehuru härvid i sak synes mig föga anfört, som jävar något i den kritik, jag 

 redan framfört, har jag dock av vissa skäl ansett mig skyldig giva några ra- 

 der till svar. 



Jag vill då först försäkra, att det ej är -»nägot sterilt principrytteri, sovi skynU 

 blicken för det praktiska livets krav*, ^ som varit anledningen till att jag för- 

 ordat intagning i reglerna av viss standardlängd för kastved. Tvärtemot vå- 

 gar jag hålla före att praktiska skäl fortfarande tala härför. Vi ha hundra- 

 tusentals bostadseldstäder, för vilka viss standardlängd på veden måste vara 

 önsklig. Och om »industriveden, som numera är ett betydande sortiment 

 ofta önskas i olika längder» så är detta intet vägande skäl häremot. Det 

 vore väl till och med ej otänkbart att upptaga hushållsved och indmtriTed 

 som skilda bränslesortiment i reglerna? 



Kommitterade anföra vidare att de finna det t: fullkomligt abstirt att föreslå 

 bestämda övermåls »procenter- för kastved och anföra vidare : »Att exempel- 

 vis bestämma 10 % övermål för all kastved vore ju mot dem, som sälja torr 

 ved en orättvisa.;) Instämmes. Men jag skulle vilja fråga om det därför är 

 rättvisare mot dem som köpa färsk eller rå ved att ha all kastved utan sjunk- 

 mån? Jag har nu emellertid vid min granskning aldrig föreslagit någon viss 

 övermålsprocent och allra minst antytt eller tänkt mig någon bestämd sådan 

 för all kastved, oberoende av torrhetsgraden. Men jag skulle tro att den nu 

 arbetande skogsstatistiska kommittén hunnit så långt i sitt arbete, att godtagbara 

 siffror för sjunkmån, åtminstone för färsk kastved, därifrån kunnat erhållas. 

 Och det »absurda» förfarandet att ha sjunkmån på färsk kastved, tillräcklig 

 att garantera fullt mål den torra, är ju inte alldeles nytt, och enligt min upp- 

 fattning långt ifrån olämpligt. 



Mitt förslag att i mätningsreglerna ej intaga kubikmetern som måttenhet för 

 vanligt sågtimmer, så länge den sågade varan säljes i kubikfot föranleda de 

 kommitterade till följande reflexioner: »Han» (professor L.) »vill emellertid, 

 att intill dess detta sker, så skall i uniformitetens intresse — kubikmetern vara 

 förbjuden > , längre fram »att det är taktiskt oklokt att uppföra den bland för- 

 bjudna mått-», och till sist att »en köpare eller säljare av timmer väl icke bör 

 i mätningsreglerna förbjudes att använda det laggilla måttet. 



Jag kan ej underlåta att påpeka att de kommitterades fantasi här löpt lite 

 för fort och för fritt vid avfattandet av genmälet. Så långt ifrån att jag an- 



^ Alla kursiveringar i citerat äro gjorda av författaren. 



