14 X SKOGSEKONOMI 



bytet» som praktiskt oanvändbart för avdragsberäkning vid intumningsförrättning: 

 »Nej, hällre då en koncis, om än något mera summarisk regel för beräknandet 

 av avdragets storlek». Kunna kommitterade kanske tänka sig att avdrag för 

 skador kan beräknas efter en regel, utan att det därför nödvändigt behöver 

 vara efter en och samma regel? 



Till slut vill jag i samband med denna fråga påpeka ett annat förhållande. 

 Fä av de i övrigt högst framstående skogsmän, vilka finnas omnämnda 

 som medarbetare i kommittéen, representera i denna fråga från säljaresynpunkt 

 sett det rena skogägareintresset utan samthga, med undantag för en representant 

 för intumningsförening och möjligen ännu en ledamot förutom sekreteraren, 

 äro representanter för större trävarubolag eller sådans skogsbruk, som aldrig 

 i nämnvärd omfattning försälja timmer, men däremot i så mycket större ut- 

 sträckning upphandla dylikt virke för vidareförädling. Kommittén får därför 

 förlåta, om den, enligt vad den kanske också vill beteckna som T>räilinjig 

 kaiedcrståiidpiinkt» av y>deii teoretiska skogsteknologiens målsmani> , betraktas som 

 något ensidigt sammansatt. Kommitterades i och för sig mindre prydliga argu- 

 mentering med sin egen auktoritet eller ■^den nära kontakt, vati de kommitterade 

 stå såväl med näringslivet som med den yrkesmässiga virkesmätnitigeny> mister 

 härigenom också en god del av sin sälta. 



Frågan om enhetliga inmätningsregler för » rundvirke > såväl som för andra 

 skogssortiment synes mig emellertid vara för den skogsägande allmänheten 

 m. fl. av alltför stor betydelse för att i sin klarläggning bli föregripen eller 

 fastlåst på halva vägen. Jag vill ej förutsätta, att Sveriges skogsägareförbund 

 och övriga föreningar representerande träförbrukande industrier, som handlagt 

 detta ärende, själva vilja desauvera sina sakkunniga, när dessa, som de 

 spirituellt nog uttrycka sig, n trots bannbiillan från lärostolen-» vidhålla sina 

 »enhetliga» inmätningsregler. Det återstår mig då endast, att, i det jag å 

 min sida härmed avslutar denna diskussion, uttala den förhoppningen, att 

 de myndigheter och sammanslutningar, som företräda mera rent skogliga eller 

 opartiska synpunkter (Kungl. Domänstyrelsen, Skogsvårdsstyrelserna, Svenska 

 skogsvårdsföreningen, Norrlands skogsvårdsförbund m. fl.) och som givetvis 

 böra hysa minst lika stort intresse för frågans rationella lösning, måtte taga 

 initiativ till en grundligare revidering av det nu framkomna förslaget. 



Skogshögskolan i december 1919. 



Gustaf Lundberg. 



