40 X LITTERATUR 



sammanställts de olika barkborrarnas frekvens i levande träd, stående och 

 liggande döda träd samt i stubbar. 



Därpå följer en faunistiskt-biologisk del, omfattande omkr. i6o sid., vari 

 alla arter utförligt behandlas och tabellariska sammanställningar givas över 

 deras frekvens i olika dimensioner, över vilken tidpunkt då de svärma och 

 de olika utvecklingsstadierna påträffas. Då emellertid ingen tysk resumé 

 gives av denna del, är det ej möjligt att ingå på dess innehåll. 



Till slut behandlas barkborrarnas skadegörelse samt orsakerna till deras 

 härjningar i Finland, och av denna avdelning lämnas en tämligen utförlig resumé. 

 I fråga om märgborrarna framhåller förf., att man noga måste skilja mellan 

 de båda formerna av skadegörelse, urgnagningen av skotten samt anläggandet 

 av gångsystemen, samt att den förra är alldeles primär. Man skulle i detta 

 sammanhang ha väntat att finna de numera gängse termerna näringsgnag 

 (Nahrungsfrass) och yngelgnag (Brutfrass) använda, men så är ej fallet, lika 

 litet som förf. i den därpå följande diskussionen skiljer på dessa båda former 

 av skadegörelse, vilket varit önskvärt. 



Beträffande yngelgnaget, skriver förf., att »hans erfarenhet överensstämmer 

 med den åsikten, att skalbaggarna många gånger kunna uppträda primärt, 

 men att de likväl endast undantagsvis göra det». Det är möjligt, att meningen 

 förvanskats vid översättningen till tyska. Man tvingas nu osökt till den 

 reflexionen: om djuren endast undantagsvis vid äggläggningen uppträda primärt, 

 huru kan man då veta, att de ofta kunna vara primära? Barkborrarna måste 

 man väl döma efter deras gärningar. 



Förf. framhåller vidare, att det mycket ofta inträffar, utt märgborrarna yngla i 

 träd, som de förut skadat genom sitt näringsgnag, och citerar i detta sammanhang 

 Lagerberg (som konsekvent kallas Lagerborg), men underlåter att framhålla, att 

 Lagerbergs uttalanden endast gälla den norrländska tallen, liksom han förbisett 

 vad ref. i denna fråga skrivit i »Översikt över skogsinsekternas skadegörelse under 

 1916.» 



De största härjningarna förekomma i Finland i allmänhet i närheten av 

 bebyggda platser, såsom städer, fabriker och större platser, vid järnvägslinjer, 

 avverkningstrakter och skogsbrandsområden. Den av ref. tidigare påvisade 

 lokala naturen av kronskadegörelsen framhålles därvid av förf. 



I fråga om de allmännare på granen uppträdande barkborrarna framhåller 

 förf., att härjningarna i allmänhet tagit sin början i stormskadade skogar. 

 Han citerar i detta sammanhang bl. a. Barth, men underlåter att nämna 

 KoLMODiNS undersökningar. 



Då arbetet, som tydligen är resultatet av mycket omfattande och noggranna 

 undersökningar, dess värre är skrivet på finska, har ref. — i likhet med alla 

 andra skandinaviska entomologer eller för barkborrar intresserade skogsmän — 

 nödgats hålla sig till den tyska resumé, som förf. givit, vilken emellertid endast 

 omfattar en del av det ofantligt rika observationsmaterial, som föreligger. 

 Med tanke på det ringa fåtal intresserade, som behärska det finska språket, 

 hade det varit önskvärt, att resumén gjorts utförligare samt att tabellernas 

 rubriker översatts. Slutligen nödgas man konstatera, att i förf:s litteratur- 

 hänvisningar, som annars äro talrika nog, alla antydningar saknas om, att 

 förf. tagit del av de senaste svenska undersökningar över barkborrarna, som 

 gjorts av Grönberg, Kolmodin, Hj. Sylvén samt ref. 



Arbetet prydes av 66 utmärkta fotografier på 13 plancher. I. T — dh. 



