74 X SKOGSPOLITISKA INLÄGC; 



rester av det ursprungliga skogsbeståndet äterstodo. Dessutom hade den sedan 

 gammalt praktiserade metoden att hugga ned ungskog för att bränna träkol 

 ett mycket ödesdigert inflytande på skogarna. Omedelbart före krigsutbrottet 

 hade det emellertid kommit nytt liv i skogsvårdssaken i Italien, rikliga pen- 

 ningmedel hade anslagits för densamma och skötseln och bevakningen av 

 skogarna hade nyorganiserats, 



Italiens yta är, Sicilien och Sardinien inberäknade, nära 29 miljoner har, 

 och på detta område bor en befolkning av omkring 36 miljoner. 



Av denna areal är f. n. endast 17,64 % täckta av skog, under det att 

 fackmännen anse, att åtminstone 32 %^ borde vara skogklädda. Virkespro- 

 duktionen utgör emellertid endast en av flera viktiga anledningar till att Italiens 

 skogsvård behöver förbättras. En annan, mycket viktig anledning är den roll, 

 som skogen spelar för vidmakthållandet av en konstant vattentillgång för alla 

 kraftanläggningar, varjämte skogens betydelse som hinder för erosionen av de 

 branta bergssluttningarna är en annan viktig sida av dess inflytande. Slutli- 

 gen får man ej förbise den rent estetiska sidan av saken, vilken hittills kan- 

 ske blivit mera sidosatt i Italien än i något annat land, men som är prede- 

 stinerad att spela en mycket betydande roll i ett land, som är så rikt på 

 rekreationsplatser som Italien. Redan nu ha vissa statsskogar blivit reserve- 

 rade för dyhkt ändamål, så att avverkning endast är tillåten i den utsträck- 

 ning, som skogens vård nödvändiggör. 



Av de något över 5 miljoner har skogbärande mark, som finnas i Italien, 

 ligger en stor del eller 2,7 miljoner i bergstrakterna, under det att om- 

 kring 1,5 miljon finnes på de lägre höjderna och resten i dalarna eller på 

 slätterna. Endast 3,8 % av skogsarealen tillhör staten, men många skogar, 

 sammanlagt 43,2 % , ägas av städer och kommuner, under det att enskilda 

 ägare och bolag rå om 53 %. Stora skogsområden höra till de gamla adels- 

 godsen och enstaka av dessa skötas efter fullt vetenskapliga principer, men 

 de flesta förete ett bedrövligt utseende. 



Lövträden upptaga 89 % av skogsarealen och ek samt kastanje bilda huvud- 

 massan av dem. Barrträden däremot upptaga ej mer än 6,9 % av hela skogs- 

 arealen, men denna lilla areal producerar likväl den allra bästa delen av 

 virket. Dessa barrskogsområden finnas i de högre delarna av Apenninerna 

 och Alperna. Man finner där granar och silvergranar, som nå en höjd av 

 42 m. och en diameter av i m. Bestånd av silvergran planterade för 100 

 år sedan hålla 440 — 580 kubikmeter pr har. Av ekarna förekomma fyra 

 arter, Quercus sessiliflora, Q. peduncuiata, Q. cerrns och Q. ile.x. I allmänhet 

 bliva dessa träd ej högre än 20 m. och nå en diameter av 50 cm. Sanno- 

 likt 40 — 80 °o av träden avverkas redan efter 15 — 30 år för träkolstillverk- 

 ningen, och träden få därför sällan växa, tills de nå timmerträdsdimensioner. 



Näst efter eken är silvergranen och den nordiska granen de för virkespro- 

 duktionen viktigaste trädslagen och dessa träd finnas, som nämnt, företrä- 

 desvis på de högst belägna delarna av Apenninerna och i Alperna pä gränsen 

 till Schweiz och Österrike. Några få granskogar finnas visserligen även i 

 Calabrien, men de äro så svårtillgängliga, att det ställer sig billigare att 

 importera virke än att avverka dem. De ovan nämnda silvergrans- och gran- 

 beständen äro synnerligen vackra, ja, i själva verket torde några av de tätaste 

 och mest virkesrika skogarna i hela Europa befinna sig vid Boscolungo, 

 Valombrosa och Mandrioli på omkring 700 m. h. ö. h. 



