KRIGETS SKADEGÖRELSE I DE ALLIERADES SKOGAR 75 



Av tallen nnnas fem arter i Italien, \ilka huMidsakligen förekomma i kust- 

 trakterna. En av dessa, Cembra-tallen, skattas högt på grund av det ^'irke 

 det lämnar för träsniderier av alla slag, vilka utgöra en \-iktig exportar- 

 tikel särskilt i Toskana. Xäst efter tallen spelar boken den viktigaste rollen 

 och finner stor användning vid träkolsfabrikationen. Av ö%"riga viktigare 

 trädslag må särskilt nämnas den italienska poppeln, som finner stor användning 

 i aeroplan tillverkningen, och kastanjeträdet, som odlas mera för kastanjemas 

 sktill än för virkesproduktionen. Träden bliva nämligen i regel allt för kro- 

 kiga och vanskapta för att kunna lämna något värdefullt virke, under 

 det att de 800,000 ton kastanjer, som produceras (19 18) av de omkring 

 400,000 har omfattande kastanjeskogama, spela en stor roll för folkhushåll- 

 ningen. 



Italien är ett av de europeiska länder, som importera mest ^nrke. Det har 

 en årlig brist på 2,36 miljoner kubikmeter att täcka, och värdet av denna 

 import uppgår till omkring 130 miljoner. Under kriget voro emellertid prak- 

 tiskt taget alla möjligheter att importera virke avstängda. De inhemska skogar- 

 na måste därför fylla ej blott en stor del av det normala behovet utan även 

 täcka aUa de extra behov, som kriget i så stort mått alstrade. Till följd 

 härav ha Italiens skogar under kriget blivit mycket illa åtgångna, och medan 

 de tidigare förmådde täcka nära hälften av landets behov, kommer i fram- 

 tiden den inhemska produktionen endast att spela en obetydlig roll. 



Först blevo gran- och silvergransbestånden vid fronten nedhuggna och där- 

 efter ek-, bok , och kastanjeträdsskogama i Lombardiet, Venetien och Piedmont. 

 Det var nämligen nödvändigt att ofi"ra de skogar, som lågo närmast krigs- 

 skådeplatsen, emedan transportsvårigheterna omöjliggjorde alla längre transporter. 

 Ty de italienska järnvägarna hade att sörja ej blott för framskaffande av trupper 

 och förråd av alla slag till fronten utan togos även i anspråk för forslandet 

 av engelska och franska trupper, \-ilka skulle sändas till Macedonien, Meso- 

 potamien och Palestina. Till att börja med fälldes endast de största och 

 bästa träden, men så småningom fingo även de sekunda träden göra sällskap, 

 och a\-serkningama fortskredo successi^"t över mellersta till södra Italien. Till 

 slut nödgades man fälla även sådana skogar, som förut varit fullständigt fre- 

 dade på grund av sin naturskönhet; de härliga skogarna vid Valombrosa, 

 Camaldoli, Boscolungo, m. fl. ställen måste falla för }*xan, och de präktiga 

 statsskogama i Toscana, Abruzzema och t. o. m. i Calabrien måste offras 

 för att tjäna de fem miljoner man, som kämpade ^"id fronten. 



Krigets verkningar på Italiens skogar är därför mycket iögonfallande. Den 

 italienska skogsvården, som började fa allt större betydelse före kriget, haj- 

 fått sa djupa sår, att det kommer att taga minst ett århimdrade, innan landets 

 skogar åter nått det skick, vari de befunno sig före kriget. 



Redan under kriget började man med skogskulturer på hyggena, och det 

 är hu^"udsakligen silvergran och den nordiska granen, som användes, alltid 

 i rena bestånd. Vid skogsförsöksanstalten i Boscolunga finnas exempelris 

 numera plantskolor, som n,-mma en miljon plantor. Silvergranen anses vara 

 det träd, vars odling bäst lönar sig, emedan det lätt föryngrar sig, växer 

 hastigt, är jämfö^else^"is fritt från skadeinsekter och svampar samt lämnar ett 

 utmärkt rirke. Bestånden a\"verkas vanligen efter 90 — 100 år medelst kalav- 

 verkning, varefter hyggena omedelbart planteras med femåriga plantor, vilka 

 sättas med i — 1,5 m mellanrum. Gallringar utföras vart io:de år. Linder 



