KRIGETS SKADEGORKI.se I DE ALLIERADES SKOGAR x 77 



den principen, att det var nationalekonomiskt fördelaktigare att förvandla dem 

 i reda pengar och låta det privata initiativet fritt råda. De på detta sätt 

 sålda skogarna bievo i allmänhet avverkade. 



Men fransmännens sunda omdöme och samhällsbevarande instinkter dröjde 

 ej att göra sig gällande även under den demokratiska styrelseformen. Redan 

 1803 stiftades en lag, varigenom a\-^-erkningen å de privata skogarna ställdes 

 under statens kontroll, och år 1S27 antogos de skogslagar, som förbli\-it hörn- 

 stenen i fransk skogspolitik. Genom dessa reglerades den enskilda skogshus- 

 hållningen efter ett uthålligt skogsbruks principer på ett sätt, som bjärt stack 

 av mot den frihet, som andra näringsgrenar åtnjöto. En åkerbrukare fick 

 opåtalt göra en vall av ett åkerfält eller en betesmark av en vingård, men 

 skogsägaren måste bevara sin skog. även om han skulle skörda större \inst 

 genom att avverka den och övergå till någon annan kultur. 



Stratibestämmelsema i dessa lagar äro talrika och minutiösa och ofta nästan 

 ordagrant tagna ur lancien regimes j lagar. Så t. ex. äro böterna för 

 olaga skogsavverkning mycket drygare, om avverkningen ägt rum nattetid och 

 med såg, emedan den då blir svårare att upptäcka. 



Detta system av restriktioner utgör emellertid blott en sida a.\ Frankrikes 

 skogspolitik. Lika anmärkningsvärd är den stora skala, i vilken skogsodlingar 

 verkställts. Genom dessa ha bl. a. ett område av omkring 140,000 har längs 

 södra delen av Atlanterkusten — tidigare en öde sträcka av träsk och sand- 

 djmer, ^-ilka vandrade med en hastighet av 10 — 25 meter inåt landet varje 

 år, begravande byar och bondgårdar — bli\nt ett av landets produktivaste 

 områden. Försök att binda sanden med örter och strandtall påbörjades 

 redan 17 84, men först 1S20 var tiden mogen för att utarbeta en systema- 

 tisk plan för arbetet, vilket efter omkring 60 år var sluttört. Dessa skogs- 

 odlingar hade betydelse ej blott för den trakt där de utfördes, utan genom 

 dem stimulerades även den privata skogsodlingen, så att tallskogar nu kläda 

 ^en största delen av de sandiga slättema i sydvästra Frankrike. I departe- 

 menten sles Ländes» och Gironde finnas nu över 600,000 har skogar, av 

 vilka de flesta äro planterade. 



Genom skogsodling av dessa väldiga arealer, som förut varit ej blott nästan 

 improduktiva utan även hälsovådliga malariahärdar, har Frankrike ökat sitt 

 skogskapital med en tredjedel. 



En liknande kamp mot naturen, ännu ej avslutad, ha fransmännen fört mot 

 de vattendrag, som hotade att erodera alpsluttningama och genom översväm- 

 ningar ödelade åkerbruket i dalgångarna. Länge försvårades en lösning av 

 denna fråga genom de stridiga intressena hos bergsborna, som behövde betes- 

 marker för sina boskap, och bönderna, som fingo sina åkrar ödelagda genom 

 översvämningarna. De fruktansvärda översvämningarna 1S59 påskyndade 

 emellertid antagandet av en lag om skogsodling i bergstrakterna, vilket skedde 

 1860. 



Jämsides med restriktionerna i de privata ägarnas förfoganderätt över sina 

 skogar samt positiva åtgärder för skogsodling från statens sida finnas också 

 en rad bestämmelser, som direkt g^Tina skogsodlingar, t. ex. skattefrihet för 

 dylika odlingar under de första trettio aren o. s. v. Genom sin verksamhet 

 har staten i hög grad uppmimtrat den privata skogsodlingen och över - ; av 

 skogsarealen tillhör också enskilda. iS.- "^ av landets areal eller omkring 

 9,5 miljoner har äro skogsodlade; av dessa tillhöra 12 "ö staten, vilken ytter- 



