78 X SKOGSPOLITISKA INLÄGG 



ligare administrerar 20 % , som ägas av kommuner o. d., det övriga är i 

 enskild ägo. 



Trots skogshushållningens höga ståndpunkt i Frankrike är dock den åsikten 

 förhärskande, att landets skogsareal behöver ytterligare ökas. Av hela skogs- 

 arealen är endast en tredjedel verklig timmerskog, omkring 25 % utgöres av 

 skottskog, med en omloppstid av 25 — 30 år, som användes till bränsle. Det 

 övriga är en blandning av dessa båda skogstyper. När man talar om 3 mil- 

 joner har timmerskog, måste man även ihågkomma, att endast en del av 

 denna har sådana dimensioner, att den kan lämna timmer, resten utgöres 

 av medelålders skog eller ungskog. 



Den sammanlagda årstillväxten uppgick före kriget till omkring 25,5 miljo- 

 ner m^, och ungefär lika mycket konsumerades årligen. Av denna kvantitet 

 bestod dock endast 22 miljoner m^ av timmer, det övriga utgjordes av slee- 

 pers, pit-props, bränsleved och biprodukter. Under det landets behov av 

 smärre virkesdimensioner äro väl tillgodosedda, fanns ett årligt underskott av 

 22 miljoner m-^ timmer, som måste täckas genom import. 



Virkesproduktionen är koncentrerad till vissa områden, a\- vilka det största 

 är de sandiga slätterna norr om Pyrenéerna med omkring 800,000 har havs- 

 tall. Ett annat centrum är Vogesernas sluttningar med omkring 80,000 har 

 och Jura-bergen med motsvarande areal. Här utgöres skogen av silvergran, 

 blandad med gran, bok och ek. Strödda över hela landet finnas också sko- 

 gar av ek och bok samt nordisk gran. 



Dessa siftror angiva dock ej hela den virkeskvantitet, som fanns disponibel 

 i Frankrike vid krigets början, ty fransmännen hade under de senaste åren 

 ej tagit ut allt, som kunnat tagas ut, varför ett sparat överskott motsvarande 

 ungefär två års avverkningar fanns. Tack vare denna försiktiga skogspolitik 

 skulle Frankrike kunnat tillfredsställa de oerhörda behov, som ställdes på dess 

 skogar både av deras egna och de allierades härar, ett eller två är längre, 

 än vad som blev fallet, utan att allvarligt skada sina skogar. 



Sådana voro i stort sett skogstillgångarna i Frankrike före kriget. Kri- 

 get inverkade på skogarna på två sätt. De skogar i norra Frankrike, 

 som lågo i krigszonen, delade byarnas och städernas öde. De bokstav- 

 ligen skötos sönder. Några splittrade stumpar, några sönderskjutna stam- 

 mar är allt som finnes kvar av dem. Frontlinjen böljade fram och tillbaka 

 med fullständig ödeläggelse av allt levande i dess spår. Sammanlagt omkring 

 500,000 har skog befann sig inom det område, som tyskarna ockuperade, 

 häri inbegripet vad som vanns genom framstöten 1918, och av denna skog 

 finnes praktiskt tagit intet kvar. 



Men ödeläggeisen av skogarna inskränkte sig ej till själva krigszonen. 

 Från kusten till gränsen mot Schweiz, från fronten till Pyrenéerna voro sko- 

 garna fulla av skogsarbetare, vilka med febril brådska fällde träd och såga- 

 de timmer och bräder för att fylla arméens och flottans omätliga behov. 



I och med amerikanarnas inträde i kriget ökades virkesåtgången så enormt, 

 att det blev nödvändigt att rekvirera amerikanska skogsarbetare, för att av- 

 verkningen skulle kunna forceras. Dessa operationer utfördes så, att frans- 

 männen förbehöUo sig kontrollen över avverkningarna. De voro visserligen 

 villiga att offra alla träd, som voro mogna, eller till och med framflytta av- 

 verkningen ett visst antal år, men de tilläto ingen skövling av skogen, så att 

 densamma ej skulle kunna repa sig igen, och .särskilt i statens skogar ut- 



