LITTERATUR X 95 



förbättrande av vissa tillgängliga skoglösa arealer tagit vara på befintliga re- 

 surser bör uppodling av skogsmark i större skala ifrägakomma. 



O. T— M. 



Wald und Rente: R- Wilbraxd. .\Ilgemeine Först- vmd Jagd-Zeitung, 

 Oktober — Xovember 19 19. 

 Förf. utgår från det faktum, att staden Diisseldorf inköpt ett större skogs- 

 komplex i närheten av staden för att bevara skogen därstädes. Priset var 

 så pass högt, att ej mera än 3''^ % ränta påräknas. Staden underkastar sig 

 alltså en betvdande utgift endast för att naturskog skall finnas i närheten, 

 eftersom människorna behöva det. Xu säger W., att alla människor behöva 

 detta, speciellt alla städer och samhällen. För de mindre städer och sam- 

 hällen, som ej äga skog själva, är detta ofta ombesörjt genom statsskogar, 

 \-ilka då måste skötas med hänsyn till naturskönhetens bevarande. Tager 

 man hänsyn härtill, säger Wilbrand, så är det ju klart, att räntabilitetskalky- 

 len är i de flesta fall ofullständig, då endast de ekonomiska faktorerna med- 

 räknas. Och genom häns\-nstagande till de ideella värdena måste alltid en 

 förlängning av omloppstiden bliva följden, t}" den 120-åriga omloppstidenär 

 i detta a\-seende oerhört överlägsen den 70- eller 80-åriga. 



S. P. 



Reinertragslehre und Hönlingertheorie? E. Kreutzkr. Oesteireichische 

 Först- und Jagd-Zeitung, Nummer o, 1920. 

 Ing. HöXLiXGF.RS kritik av markräntelärans formler har Minnit en del an- 

 hängare inom Centraleuropa och framkallat åtskillig diskussion. Senast är 

 19 1 9 har Forstmister Wilhelm Saler-Hochberg, skrivit en artikel med ovan- 

 stående titel i -Berichte des Forstvereins fiir Ober-Österreich und Salzbvu-g> 

 där han tar ståndpunkt för den s. k. Hönlingerteorien. Kreltzers uppsats 

 innebär kritik av såväl den ortodoxa markränteläran som av Höxlixger och 

 Säljer. Som en jämförelse mellan de båda teorierna kan tjäna ett tanke- 

 experiment med i-årig omloppstid. Markränteläran ställer dä upp formeln 

 för markvärdet enl. formel (i) och Höxlixger enl. formel (2). 



o,op o,op 



A är inkomsterna framräknade till omloppstidens slut, v är årliga tön-altnings 

 kostnaden och c är kulturkostnaden. Övergå \i till u-årig omloppstid får man 

 enligt markränteläran {3; det till nutiden reducerade markvärdet, men Hön 

 I INGER kommer till det uttryck, som återgives i formel (4). 



, . -J.V — c i^op" v , A^ — la—c 



1,0/" — I o,of 1,0/* 1 



HöNLiNGER räknar sålunda omloppstiden såsom enhet och inför ränta på 

 räntaräkning törst då det gäller den oändliga serien, som omloppstidemas 

 inkomster och utgifter bilda, om summan av dem för varje omloppstid bildår- 

 en term. 



Kreutzer anför \-idare, att både markränteläran och Hoxlinger felaktigt 

 använda begreppet skogskapitalets värde 'A), då de sätta detta som en funk- 



