SKOGSST ATENS LÖNEREGLERING X 107 



vid jämförelse med övriga affärsdrivande ämbetsverk. Beträffande domän- 

 verkets centrala myndighet erkänner styrelsen visserligen, att den normala 

 tjänstgöringstiden för dess tjänstemän för när^ ärande är en timme kortare 

 än vid kommunikationsverken. Men styrelsen finner det helt naturligt, att 

 denna tjänstgöringstid bör utsträckas till 7 timmar om dagen, så snart avlö- 

 ningsförmånerna vid domänverket bliva likställda med övriga affärsdrivande 

 verk. En sådan förlängd daglig arbetstid är önskvärd även från ämbetsver- 

 kets egen sida, enär det ifråga om en ganska stor mängd ärenden är av syn- 

 nerlig vikt, att de avgöras samma dag de inkomma. I övrigt anser sig styrel- 

 sen böra erinra om den betydelse en utsträckt tjänstgöringstid har vid lösningen 

 av den för domänverket trängande lokalfrågan. Ehuru redan nu de sex fast- 

 slagna arbetstimmarna på tjänsterimimet för många av verkets befattningt- 

 havare är en minimitid, vars överskridande ingalunda är att betrakta såsom 

 undantagsfall, torde likväl för personalens stora flertal den för närvarande 

 fastställda arbetstiden i regel icke överskridas. Då st>relsens personal för 

 närvarande uppgår till iii personer, skulle en timmes längre tjänstgöring 

 om dagen betyda ett ganska avsevärt arbetstillskott, varigenom en minskning 

 av personalen möjligen skulle kunna företagas, vilket å sin sida skulle göra 

 behovet av ökat lokalutrymme mindre trängande. 



I fråga om lokalförvaltningen är en jämförelse i detta avseende svårare att 

 uppdraga. \'äl må det erkännas, att den dagliga tjänstgöringstiden för det 

 stora flertalet av den förvaltande personalen icke är så strängt bunden som vid 

 exempelvis kommunikationsverken. Men detta ligger ju i sakens natur, då 

 hela den verksamhet, varom här är fråga, förutsätter tjänstemannens vistelse 

 utanför tjänsterummet, mången gång under en oavbruten längre tid. Att detta 

 ingalunda kan betraktas såsom en fördel för den enskilde tjänstemannen utan i 

 regel tvärtom, hava reservanterna med många och tydliga exempel visat. 



Ehuru sålunda någon bestämd tjänstgöringstid icke kunnat fastställas för' 

 skogssiatens personal, utesluter icke detta förhållande, att dess arbetstid t 

 verkligheten är lika lång om icke längre än vid koimnunikationsverken. De 

 besvärligheter och umbäranden, som skogsstatspersonalen på grund av sin 

 tjänst måste underkasta sig, torde vara utan jämförelse med vad som gäller 

 för de övriga affärsdrivande verkens personal, och böra. enligt styrelsens för- 

 menande, mer än väl uppväga de olägenheter en tjänstgöring å bestämda tider 

 givetvis medför. Reservanterna hava också påvisat, att för skogspersonalens 

 vidkommande natt- och söndagstjänstgering ingalunda är utesluten, även om 

 de icke äro bundna till regelbundet återkommande fall. 



En annan omständighet, som kommittén tillmätt en viss betydelse vid bedö- 

 mandet av avlöningsförmåner för domänverkets personal, är den ganska stora 

 rörelsefrihet, som denna personal äger vid val av bostadsort. Även i detta 

 avseende hava reservanterna visat — och styrelsen kan vitsorda detta — atc 

 åtminstone numera denna rörelsefrihet är så begränsad, att man praktiskt taget 

 kan bortse från denna förmån. 



Det synes styrelsen för övrigt som om kommittén underskattat en del om- 

 ständigheter, som, enligt styrelsens förmenande, äga nog så väsentlig betydels? 

 vid bestämmandet av avlöningsförmåner för domänverkets befattningshavare. 

 Dit hör bland annat det förhållandet, atv den förvaltande personalen — i mot- 

 sats till flertalet tjänstemän vid kommunikationsverken — är högskoleutbildad, 

 och att den bevakande och med den likställda personalen erhållit en ingående 



