SKOGSST ATENS LÖXEREGLERIN(; x 109 



synpunkter fördelaktigaste befattningen inom varje tjänstekategori beteck- 

 nas med o och den mest ogynnsamt ställda befattningen med lO, de särskilda 

 faktorer, vilka böra vara grundläggande vid denna uppdelning, böra ingå, 

 dyrort med fyra poäng, samt kallort. ödslighet och svårskötthet med var och en 

 två poäng. Styrelsen kan icke dela denna kommitténs uppfattning. Det visar 

 sig nämligen vid en jämförelse med löneregleringen för kommunikationsverken, 

 att kallortsmomentet i fråga om dessa verk erhållit en annan plats vid lönernas 

 utmätande än då det gäller domänverket, ^'id de förstnämnda verken utgår 

 nämligen kallortsersättningen i form av särskild gottgörelse vid sidan av lönen, 

 medan vid domänverket åter kallortsmomentet endast beaktats vid själva lönens 

 bestämmande. Det enda skäl kommittén anför såsom stöd för denna olikhet är 

 den stora rörelsefrihet, som skogsstatstjänstemännen förmenas äga i bostads- 

 avseende. Då styrelsen, såsom redan framhållits, är av den uppfattningen, att 

 deima rörelsefrihet numera praktiskt taget icke existerar, bortfaller, så vitt 

 styrelsen kan finna, detta enda skäl för nu berörda olikhet mellan de fastställda 

 avlöningarna vid kommunikationsverken och de föreslagna avlöningarna vid 

 domänverket. På grund av det nu sagda får styrelsen föreslå, att kallorts- 

 momentet icke måtte ingå såsom faktor vid grupperingen av befattningarna 

 inom den lokala skogsstatspersonalen. utan i stället kallortsersättning finge till 

 samma belopp som vid kommunikationsverken utgå i form av särskild gott- 

 görelse vid sidan av lönen, och synes denna styrelsens uppfattning så mycket 

 mera motiverad som personalen vid statens järnvägar i viss utsträckning äga 

 rätt till fria järnvägsresor och frakter, vilken förmån med hänsyn till nu gäl- 

 lande högre järnvägstaxor särskilt för Norrlands vidkommande är av stor 

 betydelse. 



Därest detta styrelsens förslag vinner beaktande, böra vid grupperingen av 

 avlöningarna dyrort ingå med fyra poäng, ödslighet med två poäng och svår- 

 skötthet med fyra poäng. Genom att öka svårskötthetsmomentet med två 

 poäng vinnes fördelen av vidsträcktare latitud mellan högsta och lägsta löne- 

 gruppen inom i övrigt likvärdiga befattningar. 



Domänstyrelsen har redan tidigare, i skrivelse till lönekommittén den 21 

 november 1919 tillstyrkt att notarierna på styrelsens två jordbruksbyråer måtte 

 likställas med byråjägmästare, och något skäl att nu frångå denna uppfattning 

 föreligger icke. Lönekommittén, som i sak ej haft något att erinra mot detta 

 förslag, har dock velat göra gällande, att styrelsens tillstyrkande icke kan 

 anses innebära ett förbehållslöst vitsordande av att en uppflyttning av dessa 

 notarier för närvarande vore oundgängligen påkallat. Styrelsen anser sig böra 

 betona, att en sådan tolkning av styrelsens tillstyrkande uttalande icke över- 

 ensstämmer med vad styrelsen däri velat inlägga. Tvärtom finner styrelsen 

 det synnerligen påkallat, att en sådan uppflyttning äger rum. Kommittén er- 

 känner själv, att åtminstone vissa av notariernas göromål äro av den art. som 

 eljest tillkommer sekreterare inom de centrala ämbetsverken, och att ifråga- 

 varande befattningshavare såsom varande byråchefs närmaste man med skyl- 

 dighet att vid förfall för byråchef inträda såsom föredragande i viss mån 

 intaga en särställning i förhållande till notarier i allmänhet. Då styrelsen 

 fullt delar denna uppfattning, finner styrelsen det också angeläget, att de 

 båda ifrågavarande notarierna beredas en tjänsteställning, som motsvarar 

 >cleras nog så ansvarsfulla uppgift. Att på sätt lönekommittén föreslagit till 

 en obestämd framtid uppskjuta denna uppflyttning av notarierna i en högre 



