110 X SIvOGSADMlNISTRATIONEN 



lönegrad för att därigenom icke föregripa en eventuell allmän lönereglering 

 för personalen vid de centrala ämbetsverken, synes styrelsen fullständigt sakna 

 varje grund. Styrelsen anser sig i detta sammanhang böra framhålla såsom 

 ytterligare skäl för denna uppflyttning dels det förhållandet, att befordrings- 

 möjligheterna för dessa befattningshavare inom domänstyrelsen äro avsevärt 

 sämre än för motsvarande tjänstem.än inom andra ämbetsverk, dels den om- 

 ständigheten att enligt kommitténs förslag notarie skall vara skyldig att 

 tuan ersättning under viss tid bestrida byråchefsgöromål. 



Vad som gäller om notarierna å jordbruksbyråerna gäller givetvis i lika 

 iit.^' grad om notarien å kameralbyrån. Att denne skulle intaga en i avlönings- 

 'jäns-eende sämre ställning än övriga notarier saknar, enligt styrelsens för- 

 menande, varje berättigande och kan icke motiveras av det utav kommitté- 

 reservanterna anförda förhållandet, att å kameralbyrån från och med år 1920 

 redan anställts två tjänstemän i andra normalgraden. Dessa båda tjänstemän 

 — domänkamreraren och domänstatistikern ■ — med deras rent speciella arbets- 

 uppgifter intaga ju en ställning,, som i intet avseende inverkar på behovet 

 av en sekreterare å ifrågavarande byrå. 



Styrelsen får, med stöd av det nu anfr)rda, pä det livligaste tillstyrka, att 

 notaricbefattningarna å de båda jordbruksbyråerna och kameralbyrån ombildas 

 till sekreteraretjänster med avlöning i samma grad som byrå jägmästare. 



Vad domänfiskalen beträffar framhåller kommittén, att fr)r innehavaren av 

 denna befattning fordras högre juridisk utbildning, varjämte med samma 

 befattning är förenad självständig föredragningsskyldighet ävensom skyl- 

 dighet att bevaka och utföra kronans rätt och talan i ärenden, som röra styrel- 

 sens f(')rvaltning. Riktigheten av denna uppfattning av domänfiskalens kvali- 

 fikationer och åligganden kan av styrelsen vitsordas. I\Ien då kommittén från 

 denna utgångspunkt drager den slutsatsen, att domänfiskalstjänsten kan anses 

 jämförlig med de beslutade första sekreterarbefattningarna vid kommunika- 

 tionsverken, kan styrelsen icke längre följa kommittén. Det synes styrelsen 

 nämligen alldeles påtagligt, att arten av domänfiskalens arbete, som för övrigt 

 blir alltmera omfattande och krävande i samma mån styrelsens verksamhets- 

 område utvidgas, ger berättigande åt den slutsatsen, att domänfiskalsbefatt- 

 n ingen bör placeras i samma lönegrad som ombudsmannen vid statens järn- 

 vägar. Såsom ett ytterligare skäl härför får styrelsen framhålla att, därest 

 denna befattning icke beredes avlöningsförmåner, som motsvara de stora krav, 

 som ställas på dess innehavare, svårigheter helt säkert skola uppstå för erhål- 

 lande av fullt kompetent sökande till densamma. På grund därav anser styrel- 

 sen det angeläget, att domänfiskalsbefattningen uppföres i 22 :a löneklassen 

 enligt kommitténs löneplan för domänverket. 



De f()r generaldirektören och överdirektören av kommittén föreslagna avlö- 

 ningsförmånerna, 25,000 respektive 17,000 kronor finner styrelsen för låga 1 

 förhållande till de synnerligen stora krav, som måste ställas på dem. Styrelsen 

 får därför tillstyrka, att arvodet för generaldirektören måtte bestämmas att 

 utgå med samma belopp, som iur generaldirektören och chefen för statens vat- 

 tenfallsverk eller 30,000 kronor och för överdirektören med samma belopp som 

 ■för överdirektör och souschef vid statens järnvägar eller 18,000 kronor, båda 

 för år räknat. 



Vad beträffar årsarvodet till domänfullmäktige bör detsamma fastställas till 

 4.000 kronor eller samma arvode, som anvisats åt telegraffullmäktige. 



