SKOGSSTATENS LÖNEREGLERING X 125 



lönesystem. Den inkomst, på vilken en tjänsteman har att leva bör vara en 

 väl avvägd och tillräcklig lön. ej sportler av ena eller andra slaget. 



Ltöver denna anse vi emellertid att även kronojägaren liksom revirförval- 

 taren bör ha möjlighet att erhålla en ökad inkomst i de fall, då han genom 

 särskild duglighet och flit gör sig därav förtjänt. Detta anse vi på väsentligen 

 likartade grunder som anförts för revirförvaltarna. Omsorg och flit samt 

 ekonomisk blick äro egenskaper, som göra det möjligt även för kronojägaren 

 att för det allmänna tillvarataga mycket betydande belopp, vilka om det brister 

 härutinnan lätt gå förlorade. 



För krono jägarna ha vi tänkt oss fUtpremier att utdelas högst vart 3:dje år 

 till en och samma person, sättas dessa till ett belopp av i.ooo kronor, skulle 

 detta innebära 2>i2> kronor årligen. 



För dessa flitpremiers utdelande torde av lätt insedda skäl ej sanmia metod 

 kunna användas som för revirförvaltarna, alldenstund denna skulle ställa sig 

 alldeles för tidsödande och dyrbar med det stora antal bevakningstrakter, som 

 här måste övergås. Därtill kommer att det mindre blir själva resultaten än 

 det dagliga arbetet, som bör bedömas. Förslagen till flitpremium för krono- 

 jägare måste därför väsentligen läggas i överjägmästarens hand. vilken stödd 

 på revirförvaltarnas rapporter och förslag ävensom på eg^a iakttagelser vid 

 personligt besök inom bevakningstrakten har att framlägga ett förslag för 

 domänstyrelsen, vilken slutligt utdelar flitpremierna. Nödigt torde bliva att 

 domänstyrelsen på förhand bestämmer huru många sådana, som varje gång 

 skola inom varje distrikt utdelas. 



Till sist ha vi att taga ställning till frågan, om vilka löneförmåner över jäg- 

 mästare och byråchefer rättvisligen och lämpligen böra åtnjuta jämförda sär- 

 skilt med de ovan föreslagna jägmästarna av högre grad, särskilt av 3:dje 

 graden. 



Vår uppfattning av de krav, som böra ställas på nämnda befattningsinne- 

 havare, är att icke någon grundväsentlig skillnad med hänsyn till duglighet 

 och kunskaper m, m. bör finnas, utan att det förvisso mera är i viss mån 

 andra egenskaper, som böra föra till över jägmästareplatserna än till revir- 

 förvaltarebefattningarna av 3:dje grad. Vid de förra är det av synnerlig 

 vikt att dess innehavare har förmågan att vinna den underordnade personalens 

 förtroende, atc han har en snabb och säker uppfattning, så att han, vid de ju 

 dock rätt kortvariga inspektionerna träffar rätt i sina råd och anordningar 

 m. m. \ i föreställa oss att befordran till över jägmästare icke bör komma 

 in i den banan, att varje 3:dje gradens revirförvaltare utan vidare avancerar 

 till över jägmästare, utan att yngre dugligare sådana bland 2:dra och i:sta 

 gradens revirförvaltare böra ha alldeles samma möjlighet till över jägmästare- 

 befordran, för såvitt de ådagalagt därför lämpliga egenskaper, som 3:dje 

 gradens. L'nder sådana omständigheter bör och kan med fog löneskillnaden 

 sättas rätt ringa mellan revirförvaltare av 3:dje graden och över jägmästare. 

 Något mera borde de senare ha. på grund av det större ansvaret och den 

 ju ofta med rätt mycket obehag förenade ställningen. Vi ha tänkt oss att en 

 löneskillnad av i runt tal 1,000 kronor härvid skulle vara lämplig och sålunda 

 över jägmästarnas grundlöner utgöra omkring 11,000 kronor, dock med samma 

 dyr- och kallortstillägg m. m. som ovan för revirförvaltare äro omtalade. 



\ ill man även här följa den av kommittén föreslagna löneklassindelning. 



