AVGÅNGEN UR STATSTJÄNST xl29 



till handel och industri (skogschefer m. m.), i8 till kommunal tjänst (huvud- 

 sakligen länsjägmästare m. m.), 4 till enskilda organisationer (arbetsgivar- och 

 yrkesorganisation, tidskrifter m. m.). 3 till fria yrken (konsulterande verksamhet 

 m. m.), o. s. v. Genomsnittliga årsinkomsterna för denna personal, inalles 

 47 uppgiftslämnare, utgjorde före a\gången från statstjänsten enbart av denna 

 3 602 kr. samt inklusive biförtjänster 3 902 kr. Efter inträde i enskild tjänst 

 voro motsvarande siffror resp. 8 252 och 8 424 kr. eller en inkomstökning 

 av resp, 129,4 och 115,0 procent. Åtskilliga befattningshavare hava emellertid 

 anfört, att den erhållna lönen vid övergången till enskild tjänst endast varit 

 att betrakta såsom begynnelselön, vilken redan ett eller annat år efter anställnin- 

 gen vmdergått förhöjning och avsevärt överstigit, vad staten efter motsvarande 

 tjänsteår hade kunnat betala. Genomsnittliga inkomstökningen vid övergången 

 till enskild tjänst har bland samtliga undersökta tjänstemannagrupper varit 

 störst för skogsstatspersonalen. Framhållas bör dock, att inkomstsiftrorna i 

 någon mån äro miss\'isande med hänspi till att de uppgivna inkomsterna i 

 flera fall avse å ena sidan året före avgången, å andra sidan närmast följande 

 år. Med den starka förskjutning av lönenivån, som under ifrågavarande år ägt 

 rum, blir en dylik jämförelse följaktligen icke fullt riktig. 



Orsakerna till avgången ur statstjänst. 



Huvudorsaken till avgången ur statstjänst har helt naturligt i de flesta fall 

 varit av ekonomisk natur. I de utsända frågeformulären till tjänstemännen 

 hade emellertid plats även beretts för upplysning av orsakerna till avgång 

 från statstjänst, i den mån denna ej varit enbart av ekonomisk art. På grundval 

 av dessa uppgifter har tab. III upprättats, vanid grupperingen närmast 

 verkställts med hänsyn till de motiv, som vid sidan av den direkta undersökningen 

 anförts såsom avgångsorsaker, varför man icke omedelbart av tabellen kan 

 utläsa, huru stor del av de avgångna befattningshavarne låtit motiv av 

 ekonomisk natur vara för sig bestämmande. Till denna kategori torde i 

 första hand vara att hänföra det stora flertalet av de fall, som i tabellen 

 upptagits under rubriken andra eller icke angivna orsaker. Enbart till 

 denna grupp höra c:a 27 procent av hela antalet uppgiftslämnare. Även 

 inom några av de andra grupperna hava de ekonomiska motiven emellertid 

 uppenbarligen varit dominerande. Särskilt gäller detta de befattningshavare, 

 vilka såsom avgångsorsak uppgivit dåliga be fordringsutsikter och i stor 

 utsträckning de, vilka som medverkande orsaker anfört missförhållanden i 

 tjänsten såsom befordringsk onflikter, missnöje med tillämpning av 

 vissa lönebestämmelser, otillfredsställelse med tjänsteförhållan- 

 de na^ o. s. v. 



Givet är, att en sammanställning a\ detta slag icke kan göra anspråk på 

 mer än att lämna en \tterligt förenklad bild av de faktorer, undersökningen 

 avser att belysa. Rubriceringen av de enskilda fallen måste också i \'iss 

 mån bliva subjektiv, särskilt då en kombination av olikartade motiv förelegat. 

 Förekomsten av dylika samverkande orsaker, som i tabellen ej kunnat komma 

 helt till uttryck, framgår närmare av det efterföljande, mera ingående referatet 

 av utredningen. 



Bland de förvaltningsgrenar, utredningen omfattar, hava be fordrings- 

 utsikterna tett sig särskilt mörka vid Skogsstaten. Huru de avgångna 



