AVGAXG UR STATSTJAXST Xl3l 



jDe nya bestämmelserna rörande reseersättningen åt skogsstatspersonalen. ^-iIka be- 

 stämmelser såsom svmptom betraktade komma mig att fidlständigt misströsu om vederbörande 

 statsmyndigheters förmåga att se saker och ting en smala i stort.» 



Det mindre tillfredsställande sätt, varpå skogsstatstjänstemännens rese- 

 kostnader anses gottgöras, beröres även av ett par andra uppgiftslämnare, 

 ^^lka framhålla, att de i sina nuvarande befattningar — såsom länsjägmästare 

 — erhålla överskott av sina resetraktamenten, medan i statens tjänst däremot 

 resekostnaderna icke blevo betäckta. 



Bland de fall, där avgången ur statstjänst står i samband med vantrevnad 

 eller bostadsbrist å tjänstgöringsorten, äro de ur statsintressets egen 

 synpunkt mest beaktansvärda ot^-i%'elaktigt sådana, som beröra rekrvterings- 

 svårighetema i ö^Te Xorrland. Vad Skogsstaten beträffar, hava anförts en 

 del yttranden, som giva %"id handen, hurusom särskilt tanken på en lång^•a^ig 

 tjänstgöring i översta Xorrland för åtskilliga befattningshavare framstått såsom 

 mindre tilltalande. Det rådande iransports^-stemet synes ej heller väckt odelad 

 tillfredsställelse på alla håll. Dessutom har omöjligheten att på den anvisade 

 tjänstgöringsorten anskaffa bostad uppgirits såsom avgångsorsak för ett par 

 skogsstatstjänstemän. 



Under rubriken otillfredsställelse med tjänsteförhållanden hava i 

 hu\Tidsak sammanförts sådana fall, där övergängen till enskild tjänst motsvaras 

 av otillfredsställelse med arbets- och löneförhållandena inom uppgiftslämnarens 

 verksamhet. 



En f. d. skogsstatstjänsteman anför i fråga om förhållandet mellan stats- 

 och privattjänst följande: 



1 Privattjänsten erbjuder friare arbetsformer och möjlighet till större personlig insats i 

 arbetet. Överkvalificerad arbetskraft undvikes.> 



Ett annat \ttrande tager sikte pä de extra tjänstemännens osäkra och 

 osjälvständiga ställning : 



jEhmTi jag hade goda utsikter till befordran, tack vare goda examina m. m., måste jag. 

 fastän ei alldeles beroende av några tusen kronors löneförhöjning, med hänsvn till studier 

 och ur\ecklingsmöjligheter lämna statstjänsten, vilket jag hittills icke någon gån<y behövt 

 ångra, enär staten, efter vad jag kunnat finna, är den sämste arbetsgivaren, isynnerhet med 

 hänsj-n till eslrasystemet i Skogsstaten, där ingenting göres för ens egen pensionerin*^ eller 

 änkepensions erhållande.» 



Ytterligare en annan uppgiftslämnare anför: 



»Missnöje med statens långsamma befordring? system och tråkiga arbetsmetoder, mång- 

 skriveri. klavbindande av initiativlust. brist på arbetsglädje; dessa orsaker vägde hos mig 

 mer för övei^ng från statstjänst än de till sjTies vid tillfället hopplösa, ekonomiska fi^m- 

 tidsuisiktema.> 



Av förutvarande befattningshavare lid skogsstaten hava \id sidan av de 

 skäl, som ovan angi\-its, i åtskilliga jttranden framhållits privattjänstens 

 företräden framför statstjänsten med häns)Ti till mångsidigare utbildnings- 

 möjligheter, särskilt uti ekonomiska frågor. Som exempel kunna anföras 

 följande uttalanden: 



- Min avgång från statstjänst berodde pä. att jag, trots att jag trivdes utmärkt med min 

 förra befattning, önskade erhålla re^^rtor^ altarebefatining för att därigenom komma till själv- 

 ständigt arbete under firiare former än i statsrjänst, ävensom tor att komma under en instruktiv 

 ledning av framstående skogschef. > 



»Större utsik: till högre lön efter viss tid samt möjligheter till sysselsättning med ärenden 

 av ekonomisk natur tor att erhålla en mera mångsidig utbildning. > 



^Tillfälle till en allsidigare utbildning i vad till norrländskt sk<^bruk hörer. enär 

 assistenter och extra skogsingenjörer i Norrbotten ha%-udsakligen sysselsättas med stämplingar> 



