5KOGSBESK-\1TXlXGEX X 141 



Xugon mera direkt fiugerz-isiiing huru en skogsägare med svag ekonomi 

 skall göra sig av med sin skog, su fort deti blir matnyttig, kan ju ej givas och 

 ett skatteförslag, som mera strider mot andan i vår ungskogslag, avseende att 

 i det längsta skydda växande skog mot avverkning är svårt att framlägga. 



I vad man denna fara är överhängande eller icke skall jag strax i annat 

 sammanhang beröra, men vill jag innan dess påpeka, hurusom allt vad skogs- 

 värdsintresse heter fullkomligt enigt på ovanstående motiv samlar sig mot 

 denna beskattning av växande skog. emedan bestämmelsen av alla anses som 

 ett mycket allvarligt hinder till återupprättande av våra allt för hårt medtagna 

 skogstillgångar. 



För att ytterligare understryka, i vad riktning skogsvårdsintresset i denna 

 fråga pekar, tillåter jag mig att anföra det uttalande Svenska skogsvårds- 

 föreningen nyligen gjorde vid denna frågas diskuterande: »Svenska Skogs- 

 vårdsföreningen vill uttrycka den mening, att blivande kommunalskatt ej får 

 läggas så. att den befrämjar överdriven avverkning av skog. vilket kan befaras 

 bliva fallet, om det lagförslag, som är framlagt i Kungl. propvisitionen vid 

 årets riksdag blir lag. Om dock skog skall fastighetsbeskattas. får ej realisa- 

 tionsvärdet läggas till grund för beskattningen utan endast det värde, skogen 

 anses hava enligt principerna för uthålligt skogsbruk». 



Att det icke rör sig om enstaka uppkonstruerade fall. dar skogsägaren kan 

 få svårt att erlägga fastighetsskatt på grund av bristande inkomst framgår av 

 finansministerns yttrande sid. 394, där han påpekar att det icke går att räkna 

 med en jämn årlig avkastning »1 de särskilt för mindre hemman eller hem- 

 mansdelar helt vanliga fall, att skogen eller åtminstone större deUn av den- 

 samma är ai- jämförelsevis ensartad beskaffenhet . antingen ungskog eller av- 

 zerkningsmogen skog». Att efter detta fullt riktiga påpekande negligera svå- 

 righeten för en mindre skogsägare att bibehålla sitt växande virkesförråd 

 samtidigt som han för detsamma får betala en större fastighetsskatt i förskott 

 för blivande avkastning måste anses otillåtligt. 



Huru går det förresten för skogarna under laga skifte, där avverkningsför- 

 bud föreligger? I Härjedalen ha vissa skiften tagit 50 år och att få ordning 

 på Dalarnas invecklade skiften torde taga kanske lika lång tid. 



I detta sammanhang må även ett annat exempel anföras, i det vi taga en 

 hemmansägare, vars utmarksskifte antingen sedan gammalt, genom skogsbrand 

 eller genom avverkning till största delen består av kalmarker. Här kommer 

 nu skogsvårdsstyrelsen i länet och ålägger honom, därest han själv avverkat, 

 eller lockar honom med löfte om miderstöd — därest marken sedan gammalt 

 är kal — till att skogsodla dessa sina kalmarker. F. n. kan skogsodling 

 knappast ske under 150 kr. pr hektar och mångenstädes går den till dubbelt. 

 I och med att skogsodling företages stiger emellertid värdet på egendomen 

 med den nedlagda kostnadssumman. 150 kr. pr hektar, och måste givetvis 

 höjning av taxeringsvärdet vid nästa taxering ske. Efter det föreslagna 

 repartitionstalet 3 för saluskog och 6 för husbehovsskog blir nu denne ägare 

 påförd 4.5 resp. 9 skattekronor pr hektar och får han i en socken, där skatten 

 uppgår till 10 öre pr skattekrona, i skatt för den nykultiverade plantskogen 

 erlägga att börja med 45 resp. 90 öre pr hektar samt sedan, i den mån skogen 

 tillväxer, ett alltjämt stigande belopp. 



För dessa nedlagda kostnader kan ägaren erhålla i bästa fall någon liten 

 avbetalning i form av gallringsvirke först om 30. kanske 40 år. Han har då 



