142 X TOR JONSON 



enbart i skatter med 6 % ränta på ränta i 30 år belnivt lä<i:ga ut 50 kr. pr 

 hektar, om det är saluskog, och dubbelt, om det är husbehovsskog, vartill 

 kommer själva kulturkostnaden med dess räntor tillsammans utgörande efter 

 6 % 861 kr. 



När nu en person nästan aldrig lever så länge, att han själv får njuta fruk- 

 terna av sina skogsodlingsarbeten, så måste man fråga, om det kan anses 

 klokt eller ens berättigat att ytterligare förminska hans intresse för dylika 

 framtidsarbeten genom att ålägga honom förskottsvis skattskyldighet för vär- 

 den, som först kommande generationer få draga nytta az\ 



Nu kan däremot invändas, att man med skogslagen kan framtvinga skogs- 

 odlingsåtgärder, därest skogsägaren visar sig ovillig att själv utföra sådana. 

 Därtill må svaras att det skogsvårdsarbete, som bara sker av nödtvång utan 

 kärlek till skogen och utan intresse för resultatet blir till föga nytta och tusen 

 möjligheter finnas att förhala och göra om intet en åtgärd, som markägaren 

 anser för sig oförmånlig. 



När nu, enligt vad förut visats, stora delar av speciellt Norrland behöver 

 rustas upp genom direkt nedläggande av föryngringskostnader, medan i övriga 

 Sverige f. n. kanske största vikten ligger i konserverande av alla växtliga 

 skogsbestånd, så måste av de exempel jag ovan anfört med tydlighet framgå, 

 att en hårdare beskattning av den växande skogen skulle i yttersta grad för- 

 svåra det nödvändiga arbetet för ett förbättrat skogstillstånd, ett arbete som 

 speciellt lagts i händerna på våra skogsvårdsstyrelser, vilka i denna fråga, 

 därest de bleve hörda, med säkerhet skulle intaga samma ståndpunkt som 

 skogsvårdsföreningen. 



Även Domänstyrelsen och Skogsägareförbundet ga i sina yttranden klart 

 och tydligt på samma linjer. 



Nu kan kanske invändas, att samma fara för skogsvården måste föreligga 

 enligt nu gällande skattesystem, där skogen t. o. m. ingår i skattskyldighet 

 med repartitionstalet 6 % av taxeringsvärdet mot nu f(')reslagna endast 3 % 

 för saluskog. Teoretiskt är anmärkningen riktig, men i praktiken har ju så 

 tillgått, att växande skog ofta ingått i egendomens taxeringsvärde med endast 

 en bråkdel av sitt värde och stundom icke alls, allt efter olika tolkning av 

 lagen. Därjämte har saluskogen så intimt ingått i hela fastighetens värde, 

 att man aldrig kunnat peka på något visst belopp och säga: avverka så och så 

 mycket skog så sänkes skatten efter lika många bevillningskronor. Den ojäm- 

 förligt viktigaste skillnaden är dock, att i nuvarande anvisningar står, att 

 taxeringsvärdet skall bestämmas med ledning av egendomens storlek, beskaf- 

 fenhet och avkastning, medan det nu föreslås, att skogen hädanefter skall 

 taxeras till sitt fulla saluvärde. 



Även om man principiellt måste yrka på, att växande skogen icke alls skall 

 få ingå i taxeringsvärdet för kommunalbeskattningen, vill jag dock upptaga 

 frågan om taxeringsförfarandet till diskussion, dels därför att hos de flesta 

 en fullkomlig obekantskap råder om skogens egendomliga särställning i avkast- 

 ningsavseende dels också därför, att vid taxeringen till statlig förmögenhets- 

 skatt ett skogsvärde för närvarande ju ingår. 



Vad som då närmast behöver förklaras, är den för skogsbruket, till skillnad 

 från så gott som alla andra slags fastigheter, ofta bestående olikheten mellan 

 avkastningsvärde och saluvärde. Hela Kungl. propositionen bygger på, att 

 dessa värden måste i stort sett sammanfalla, och då nu i allmänhet saluvärdet 



