SKOGSBESK,\TTXINGEX X 145 



lättare kan beräknas än avkastningsvärdei. föreslås det förra till användning 

 vid taxering. Detta kan äga sin riktighet för många andra värdeobjekt, men 

 icke för skogen, där förhållandet ofta är helt motsatt. Skogens tillväxt och 

 avkastning beror på årsringarna och på toppskottens längd, d. v. s. på en 

 naturlag, som är så fast att t. ex. en jämn blandning skogsbestånd av alla 

 åldrar från i — 100 år årligen ökar sin virkesmassa med i medeltal c:a 3 %, 

 detta nästan oberoende av var skogen växer, huru den sköts och av vilka träd- 

 slag den består. Denna årliga avkastning kunna vi direkt uppmäta med klave. 

 Tnåttband och tillväxtborr. d. v. s. skogsavkastning kan konstateras, om också 

 med mvcken möda. så dock på helt annat sätt än avkastning av t. ex. en 

 tomt. Om nu varje träd åsättes sitt på orten gällande saluvärde, så utgör 

 tillväxten i penningar ett nästan lika fixt belopp i förhållande till alla trädens 

 saluvärden, som tillväxten i massa utgjorde i förhållande till totala virkes- 

 massan. Enligt ett exempel från Klotens skogar, som jag tidigare uträknat 

 och publicerat i Skogsvårdsför:s tidskrift 191 3 skulle avkastningen i värde för 

 ovan nämnd skog från i — 100 år uppgå till 3.4 ^. varifrån dock c:a Vs avgår 

 tör omkostnader till förvaltning m. m. 



På grund av naturlagarnas obönhörliga tvång, kan man sålunda från dylik 

 skog i form av uthållig skörd ej uttaga mera än omkring 2 *^ på samtliga 

 trädens saluvärden, som i mitt använda exempel utgjorde 481 kronor pr 

 hektar, medan årliga nettot var 10,48 kr. Fordrar man nu 6 ^ ränta, så 

 kan denna skog vid oförändrade virkespris samt vid uthålligt bruk ej ränta 

 högre summa än 175 kr pr hektar å avkastningsz-ärdet enl. 6 % räntefot, me- 

 dan en skogsskövlare omedelbart kan uttaga varje träds saluvärde med till- 

 sammans c:a bortåt 481 kr. eller nära tre gånger så mycket som avkastnings- 

 värdet. Ofta händer för övrigt, att skogen försal jes och skövlas vid hög- 

 "konjunktur. varjämte en flyttbar cirkelsåg uppsattes i själva skogen, så att 

 transportkostnaderna nedbringas och skövlingen ger ännu högre netto. Endast 

 om räntefoten i landet vore så låg som omkring 2.0 procent skulle uthålliga 

 avkastningsvärdet för denna skog sammanfalla med samtliga trädens salu- 

 värden vid omedelbart tillgodogörande. Att denna min funna procent ej är 

 särskilt låg framgår av 60-årig bokföring på de sachsiska statsskogarna där 

 resultatet uträknat efter ungefär enahanda grunder pekar på stadiga 2 ä 2,5 % 

 som årlig ränta på trädens sammanlagda värde ökat med ett visst värde å 

 själva marken och ungskogarna. 



Av ovanstående framgår, att varje skog kan anses ha en oändlig mängd 

 olika värden, allt efter den behandling man tänker låta skogen undergå. 

 Det ena gränsfallet uppstår, då man från skogen endast uttager årliga till- 

 växten, medan själva virkesförrådet bibehålles i orubbat skick; 5;kogens värde 

 "beror då på vad den årligen kan avkasta, men ej alls på antalet träd och 

 -deras värde m. m. Dylik skog är tydligen fullt jämförbar med en frälseränta, 

 vars taxeringsvärde enligt Kungl. förslaget skall bestämmas till 15 års 

 avkastningar. Detta är också värdet av landets skogar från nationalekono- 

 misk synpmikt, vilket iakttogs vid 1908 års värdering av Sveriges national- 

 förmögenhet, då skogarna värdesattes som en mångfald av deras årliga netto- 

 avkastning (uthålliga avkastningsvärdet). 



Motsatta gränsfallet är. att varje träd genast avverkas, d. v. 5. virkesför- 

 rådet värdesättes icke som ett varaktigt produktionsmedel utan som en orae- 



