I SKOGSARBETAREFRAGAN X151 



folk. Xu är det emellertid ont om skickliga kolare i Norrland. På stora 

 skogsbruk blir man alltså tvungen att skaffa sig egna, fasta, på torp bosatta 

 kolare för att betn-gga affären. 



Här är det kolningsrestiltatet som skall motivera anställandet av fasta ko- 

 lare. En god kolare kan ju åstadkomma 50 läster kol från en mila imder 

 det att en mindre kunnig tar blott 35. Ingendera exem.plet torde vara säll- 

 synta ytterlighetsfall och skillnaden utgör 1 5 läster per mila. Om nu en ko- 

 lare från I september till en tid före körförets slut nästföljande år kölar 10 

 milor (inalles 500 läster), blir det en vinst för skogsägaren på 150 läster 

 årligen. Om >-idare för läst erhållas 40 kronor och omkostnaderna gå till 

 30 per läst, skulle extra inkomsten av en god kolare gå till 10 kronor per 

 läst, ^-ilket för 150 läster sktille göra 1,500 kronor årligen. Att märka är 

 emellertid, att dessa 150 läster, som en god kolare kan åstadkomma förutom 

 vad en mindre duglig kan ernå, icke betinga andra extra kostnader än kol- 

 ning och utköming. Kostnaderna för huggning och inkörning bli desamma, 

 även om man far endast 35 läster per mila. Från bruttot 40 kronor bör 

 för dessa överkol således endast dragas sammanlagda kostnaden för kolning 

 och utköming, förslags%is 20 kronor. Återstår således ett netto f>er läst av 

 20 kronor, \-ilket för 150 läster gör 3,000 kronor. 



Om det nu bär sig att koia med löst folk, och andra kunna koljobbare 

 som regel ej räkna på %nd köp av kolved, bör det, såsom förut ant\-tts, bära 

 sig än bättre att kola med fasta arbetare. En vinst med 2,000 å 3,000 

 kronor per år och kolare kan antagas tåla vid en avbränning, som jämte 

 kontant arrendeavgäld räcker till amortering av byggnaderna, veden och betet 

 på ett torp samt ränta å jorden dessutom. Likaväl som det under vissa för- 

 utsättningar är ekonomiskt oklokt att en skogsägare bygger skogsarbetartorp 

 å sin mark, likaväl är det under andra och alldeles icke sälls>-nta förhållanden 

 mycket förmånligt att så göra. Härvid är frågan icke berörd från social 

 synpunkt. Den är värd ett eget kapitel. 



Ar saken klar, och fasta arbetare skola anställas, möter man följande 

 spörsmål. 



Huru stor areal inägojord bör en skogsarbetare bruka: 



På huru lång tid skall jorden arrenderas ut? 



Efter \]\ka. grrmder skall arrendet beräknas: 



Efier \-ilka grunder skall skogsarbetet betalas? 



För närvarande är jordens storlek \-isst icke a\passad överallt på lämphgt 

 sätL Ej sällan ser man jordbrtik som föda 5 a 6 kor samt i häst överlåtas 

 till folk, som nämnas fasta skogsarbetare. I arrendevillkoren imymmes \nsser- 

 ligen, att arrendatom skall kola ett mindre antal milor. Många kan det 

 emellertid ej bli, ty jordbrukets skötsel lämnar ej tid därtill. Dessa fatal 

 milor far ^^sserligen skogsförvaltningen vanligen kolade för en billig penning, 

 ty den kontanta arrendesumman är i regel låg. Detta kan ju vara tilltalande 

 för den. som skall fram\-isa skogsbrukets \instsaldo. Från svnpunkten egen- 

 domsförvaltningen i dess helhet är det emellertid olämpligt att på ett sådant 

 sätt låta jordbruket medelst låga arrendeavgifter för jorden betala skogsbrukets 

 rörelse. Om en s. k. hästtorpare däremot har ett jordbruk, som ej föder mera 

 än I häst och 2 ä ^ kor, kan hans arbetskraft utnmjas för skogsarbete i 

 nöjaktig mån. En skogsarbetare åter, som ej skall utföra skogskörslor, bör 

 ej ha mera jord än att 2 kor födas på densamma, för att samma mål skall nås. 



