160x RIKSDAGEN 



grunderna för god' skogsvård eller vederbörande fastighet därigenom skulle 

 komma att lida brist på behövlig skog efter ortens förhållanden, dels sålunda 

 stadgad begränsning får gälla endast beträffande skogar i kustområdena eller 

 sålunda inom en zon, där havsklimatet gör sig mera gällande med avseende 

 å skogens växtlighetsförhållanden, icke i a^■seende å skogar i exponerade lä- 

 gen i allmänhet. Härjämte torde vid denna nya lagstiftning ett undanag, 

 motsvarande det, som nu är inrymt i 3 ^, böra göras till förmån för inne- 

 havare av avverkningsrätt, upplåten före viss dag, i vilket hänseende, då 

 framställningarna om en provisorisk lagstiftning till skydd för skogar i havs- 

 bandet och domänstyrelsens tillstyrkande av sådan lagstiftning länge varit 

 kända, det förefaller mig, som om avverkningsrätt, upplåten efter innevarande 

 dag, kunde underkastas de nya bestämmelserna. 



Vid utformandet av dessa torde i övrigt skogslagstiftningskommitténs förslag 

 kunna i flera hänseenden tagas till förebild. Sålunda torde det lända till 

 fördel för allmänheten om tillämpningen av de nya bestämmelserna göres 

 beroende av särskilt förordnande därom, att visst skogsområde skall vara 

 underkastat samma bestämmelser. Vidare torde det vara ändamålsenligt att 

 ett interimsförordnande i ämnet kan meddelas i avbidan på det slutliga för- 

 ordnandet, \ilket kan kräva långvariga, om ock summariska förarbeten. Men 

 i stället för att enligt skogslagstiftningskommitténs förslag det slutliga förord- 

 nandets utfärdande ankommer på Kungl. Maj:t och länsstyrelsen äger med- 

 dela ett interimsförordnande, torde det vara lämpligt såsom ägnat att främja 

 ett snabbare avgörande och med systemet i den pro^•isoriska lagen för övrigt 

 mera överensstämmande, att det slutliga förordnandet utfärdas av länsstyrelsen, 

 interimsförordnandet, där sådant ifrågakommer, av skogsvårdsstyrelsen. 



Den undersökning, som lärer böra föregå länsstyrelsens förordnande, synes 

 kunna ske i samma ordning, som nu gäller beträffande undersökning vid 

 klagan över avverkningsförbud, (iivetvis kan ifrågakomma att, sedan förord- 

 nande av förevarande slag meddelats, avverkning sker, som föranleder avverk- 

 ningsförbud. Den undersökning, som kan komma till stånd i anledning a\ 

 klagan över avverkningsförbudet, kommer emellertid att avse frågan, om den 

 företagna avverkningen stått i strid mot grunderna för god skogsvård eller 

 fastigheten därigenom kommit att lida brist på behövlig skog efter ortens 

 förhållanden; denna undersökning kommer sålunda att gälla annat än det, 

 som varit föremål för den undersökning, som föregått länsstyrelsens förord- 

 nande om inskränkning i avverkningsrätten. 



Att ett dylikt förordnande skall kunna överklagas säger sig självt, likasom 

 ock att kostnaden för den föregående undersökningen bör bestridas av skogs- 

 vårdsstyrelsens medel. Ävenledes synes uppenbart, att förordnande, som nyss 

 sagts, utan hinder av förd klagan bör lända till efterrättelse. 



Beträffande spörsmålet, huruvida avverkningsförbud, meddelat enligt 19 18 

 års provisoriska skogslag förföll, när denna lag upphörde att gälla, synes det 

 kunna ifrågasättas, att, då 19 19 års lag, som omedelbart avlöste den förra 

 lagen, i allt väsentligt var lika lydande med denna samt de avvikelser, som 

 förekoramo i den nya lagen, gingo i skärpande riktning, den omständigheten 

 att ny lag trätt i kraft saknade betydelse för frågan om de tidigare avverk- 

 ningsförbudens giltighet. Härmed må för övrigt förhålla sig huru som helst; 

 vad som tör närvarande är av vikt härutinnan är, att de avverkningsförbud. 



