LITTERATUR x 167 



cirkelnj och återfanns även i Arizona. En dubbel solfläcksperiod träffades 

 i de nyssnämnda Sequoiorna, i träd från inre Xorge etc. Den enkla perioden 

 synes vara vanligast. Den konstaterades i de 500-åriga sektionerna av Piniis 

 ponderosa från Arizona, i Sequoiastammarna och med särskild pregnans i sek- 

 tionerna av vanlig tall från Eberswalde och av tall och gran från s. Sverige. 



Med samma pregnans visa Pinus-ponderosa-stammar från Arizona den halva 

 solfläcksperioden. Utom dessa perioder är en 2-årig period den mest fram- 

 trädande. 



Det förtjänar påpekas att de nämnda perioderna i många fall kunna ses 

 direkt på primärkurvorna utan någon som helst utjämning. För analysen av 

 periodiciteten har förf. använt en tilltalande enkel och objektiv optisk-fotogra- 

 fisk metod, som tillåter ett kontinuerligt genomprövande av ett kur%"material 

 med olika periodlängder, utan harmonisk analys o. d. 



En möjlighet att förstå sambandet mellan solfläckarnas och årsringarnas 

 perioder ger kanske förf :s påvisande av en korrelation mellan solfläcksfrekvens 

 och nederbördsmängd. I varje fall är säkerligen relationen komplicerad, t}- 

 i somliga distrikt (inre Xorge) sammanfaller tillväxtmaximimi med solfläcks- 

 minimum, medan det i regel är tvärtom. 



Ett vackert indicium på att en realitet ligger bakom Douglass' resultat synes 

 mig hans sammanställning av periodlängdens ändring under tidernas lopp, 

 dels i årsringstjockleken (ur material från Arizona), dels i solfläcksfrekven- 

 sen, vars period som bekant är underkastad störningar: 



Att band med tjockare och tunnare årsringar omväxla i en och sanmia stam- 

 sektion är ju mycket vanligt och tolkas väl alltid av skogsmän som resultat 

 av upprepade friställningar. Douglass åter synes ej ens ha tänkt på denna 

 förklaring, denna felkälla, från hans synpunkt sett. Detta är naturligtvis 

 en svaghet i hans undersökning, men med tanke på den goda överensstämmelse 

 han funnit mellan träd från de mest olika lokaler inom samma meteorologiska 

 distrikt måste man säga att hans resultac dock synas väl grundade. 



Ur praktisk skoglig synpunkt måste man då därav dra den lärdomen att sol- 

 fläcksperioden utgör en felkälla vid bedömningen efcer årsringarnas tjocklek 

 av g^llringsresultat etc, såvida man ej för varje försök jämför med en ogall- 



