SK0GSSTAriSTISK4 MEDDEIANDEN 



VIRKESEXPORTEN OCH FÖRENTA STATERNAS SKOGAR. 



Etter Henry S. Graz-es: Lumber export and our forests. (United States 

 Departement of Agriculture. Circular 140. June 1919) referera vi följande: 



Under början av år 1919 diskttterades i Förenta staterna timmer- och trä- 

 varuexportens framtidsutsikter livligare än någon annan av de frågor, som 

 sammanhänga med trävaruindustrien. Vid den offentliga diskussionen ägnades 

 emellertid blott ringa tanke åt frågan om skogskapitalets tillräcklighet. För- 

 enta staterna synas vara det enda land, där man nöjer sig med att bygga upp 

 en stor export utan att taga i betraktande, huru en dylik kommer att inverka 

 på landets egna skogstillgångar och dessas förmåga att i framtiden tillfreds- 

 ställa den inhemska marknaden. 



De flesta ledande industrinationer i världen — de må vara fattiga på skog 

 och beroende av import eller skogrika och virkesexporterande — vidtaga för 

 närvarande åtgärder i syfte att säkerställa och utveckla sina egna virkestill- 

 gångar. Xya Zeeland antog t. ex. år 1918 en lag. som inskränkte exporten 

 av dess timmer i syfte att skydda den inhemska marknaden. Schweiz, vars 

 skogar under kriget lidit av påfrestningen både från Centralmakterna och de 

 allierade samt av de höga prisen på skogsprodukter, har antagit en lag, som 

 inskränker avverkningen i de enskilda skogarna. Sverige har lagar, som för- 

 bjuda, att avverkningen överskrider den årliga tillväxten. Xorge har likaledes 

 antagit en lag. som reglerar avverkningarna av de enskilda skogarna. Eng- 

 land, som under kriget gjort så bittra erfarenheter, har för avsikt att skogs- 

 odla omkring 700.000 har och därigenom åstadkomma en skogsareal, stor nog 

 att i värsta fall göra landet oberoende av import under tre års tid. Frankrike 

 har för avsikt att spara på sina skogar ännu omsorgsfullare än förut och 

 utvidgar sina plantskolor i syfte att göra vidsträckta skogskulturer. Ehuru 

 de timmerexporterande länderna förbereda sig på den nya marknad, som 

 återuppbyggandet av de genom kriget ödelagda trakterna bildat, ha de prak- 

 tiskt taget alla utom Förenta staterna gjort klart för sig, att man ej utan 

 vidare kan öka exporten utan att riskera att offra sitt framtida välstånd. 

 Dessa länder vidtaga därför åtgärder för att bevara sina virkestillgångar och 

 ej blott säkerställa sina skogars produktionsförmåga utan till och med öka 

 densamma för att möta framtidens ökade krav. 



Exporten måste baseras på uthålligt skogsbruk. 



Under nuvarande förhållanden böra naturligtvis inga hinder läggas i vägen 

 för att lämna de allierade länderna all den hjälp genom virkesexport, som 

 göres nödvändig. Detta är emellertid en fråga av temporär betydelse, som 

 ej berör principerna för en permanent skogspolitik. 



I stort sett är exporten av trävaror, även av obearbetat virke eller halv- 

 fabrikat, sådant som utgör huvudmassan av Förenta staternas trävaruexport, 

 en sund ekonomisk utveckling, imder den förutsättningen, att virket ej kan 

 med större fördel förädlas inom landet till mera värdefulla artiklar eller ej 

 behövs inom landet, samt under den förutsättningen, att exp^^rten ej leder till 



*3- Sko^svårdsforeMtK^ens Tidskrift ig20. Serien B. 



