200 X SKOGSFORSKNINGEN 



För att erhålla en god fabriksprodukt, karakteriserad av låg specifik vikt, 

 låg vatten- och askhalt samt högt syretal såsom t. ex. vid de här undersökta 

 proven D och F, är det sålunda nödvändigt att såpan fullständigt sönderdelas 

 vid kokningen, mot vilken regel tydligen syndas betydligt på åtskilliga ställen. 

 För detta ändamål bör såpan tillföras sursaltlösningen i små portioner i taget 

 och framför allt icke i inalles större mängd än att sursaltlösningen ännu vid kok- 

 ningens avslutande har en viss acciditet, som kontrolleras genom titrering av 

 under kokningens senare del uttagna prov. Ett omsorgsfullt avskiljande av 

 koksyran från det flytande hartset samt eventuellt dettas tvättning med vatten 

 är naturligtvis också av betydelse. 



Från studiet av råvaran, sådan den erhölls direkt från fabrikerna, vände 

 sig undersökningen till den ur dessa framställda renade produkten. Reningen 

 har gått så till, att c:a loo gr harts lösts i '/2 1 eter och lösningen filtrerats. 

 Den i eter olösliga delens mängd har i stort sett också varit parallell med 

 askhalten i det ursprungliga provet och uppgått till högst c:a 4 % av detta. 

 Eterlösningen har sedan skakats ut med c:a halvnormal saltsyra i flera por- 

 tioner, tills dennas titer ej vidare ändrades, varefter den tvättades med vatten, 

 tills detta ej gav klorreaktion, och torkades. För detta ändamål användes till 

 en början klorkalcium, som emellertid befanns vara olämpligt i det att hartset 

 blev kalkhaltigt; vattenfritt natriumsulfat användes sedan med fördel. På 

 slutet fick kolven stå öppen och den med eterånga bemängda luften sögs tid 

 efter annan ut, men ändå torde icke de sista spåren av etern ha kunnat av- 

 lägsnas, vilket förhållande kan märkbart påverka \ärdet av de för renhart- 

 serna bestämda konstanterna. 



Mot förväntan visa även dessa renade preparat rätt stora skiljaktigheter. 



Genomskinligheten är genast efter framställningen mycket stor, i det att 

 det visserligen starkt rödbruna hartset är fullkomligt klart. Emellertid inträ- 

 der i en del preparat förr eller senare kristallisation, som fortskrider mycket 

 långsamt och gör att genomskinligheten avtager, t. ex. i ett fall från 10,1 till 

 1,4. Härvid tilltager viskositeten. Denna är dock vida mindre än hos rå- 

 hartserna, från c:a 400 hos D till det ungefär tiodubbla hos C. Ordningen 

 är ungefär densamma som hos råhartserna. Den specifika vikten är för 



A K G C D E F 



0,991 0,q86 1,002 0,999 0,968 0,991 0,993 



Askhalten är hos de med natriumsulfat torkade proven praktiskt taget ingen : 

 0,00 — 0,04 %. 



Trots lösningens torkning förlorar även renhartset i vikt vid upphettning 

 c:a 3 %. En del av denna viktsförlust härrör säkert ifrån vatten, men det 

 är möjligt att även en smula eter går bort först nu. 



Undersökninscen fortsattes. 



2. Fysiologiska undersökningar över granens och tallens mykorrhiza. 



De av docenten Elias Melix utförda undersökningarna över detta ämne 

 omnämndes utförligt i föregående års berättelse. Undersökningarna ha sedan 

 fortgått dels under Melins vistelse i Tyskland och vid växtbiologiska institu- 

 tionen i Uppsala samt fortsättas nu av honom vid skogshögskolan. 



