SKOGSADMINISTRATION X 273 



som uppbära ersättning för mistad skogsavkastning ävensom beträffande storleken av de 

 fastställda ersättningsbeloppen. 



Resultatet av sin undersökning angående det sätt varpå ifrågavarande ersättning upp>- 

 kommit och utvecklats, har kommittén sammanfattat på följande sätt. 



De från kyrkofonden till prästerliga befattningshavare utgående anslag, \-ilka gemenligen 

 plägade betecknas såsom »ersättning för mistad skogsavkastning». vore av skäligen olik- 

 artad beskaffenhet. Från principiell sj-npunkt torde åtminstone tre olika grupper kunna 

 urskiljas : 



i) ersättningsbelopp, som tillerkänts innehavaren av en viss tjänst såsom kompensation 

 för att han avstått från den honom tillkommande rätten till behållna skogsavkastningen vid 

 ett boställe, som tillkommit pä enskild väg respektive vid en boställsdel, som tillkommit i 

 sådan ordning^; 



2) ersättningsbelopp, vid vilkas bestämmande lönetillskottssynpunkten varit den avgörande, 

 och som således egentligen vore att betrakta såsom lönetillskott ; 



3) ersättningsbelopp, vilka tillerkänts en viss befattningshavare personligen för att göra 

 forlusten av den honom förut tillkommande förmånen av andel i behållna skogsavkastningen 

 från ett boställe, som icke tillkommit på enskild väg. mindre kännbar, ersättning för ntistad 

 skogsavkastning i egentlig och inskränkt mefiing. 



Det torde vara onödigt att särskilt framhålla, att i praxis de >blandade> fallen, vilkas 

 klassificering erbjöde stora svårigheter, vore långt ifrån sällsynta. 



Vad till en början anginge den första gruppen av fall — då ersättningen hänförde sig 

 till ett boställe, som tillkommit på enskild väg — t'Örelåge där synnerligen starka billighets- 

 skäl för en förhöjning av ersättningsbeloppet, enär vederbörande boställshavare måste anses 

 äga en verklig rätt till behållna skogsavkastningen eller skälig andel däri, lät vara att han 

 kanske själv genom frivilliga överenskommelser utbytt denna rätt mot ett fixt ersättnings- 

 belopp från k\Tkofonden. Någon procentuell forhöjning av det fastställda beloppet torde 

 dock icke kunna ifrigakomma, utan sjTites i stället det principiellt riktiga vara. att ersätt- 

 ningsbeloppet förhöjdes, så att det bättre motsvarade den för framtiden beräkneliga behållna 

 skogsavkastningen. Enär en dylik förhöjning måste föregås av undersökning rörande de 

 omständigheter, som fÖrelåge i varje särskilt fall, torde det icke vara möiligt att på grund 

 av här forevarande framställning förhöja ersättningsbelopp, som hänförde sig till boställen 

 av nu omhandlad beskaffenhet. Det torde därför böra ankomma på ersättningstagaren att 

 ingå till Kungl. Majit med framställning om skälig förhöjning av ersättningsbeloppet. 



Vidkommande därefter de ersättningsbelopp, som uteslutande eller hu\-udsakligen vore att 

 betrakta som löneiillskott, vore det enligt kommitténs mening uppenbart, att de befattnings- 

 havare, ■s*ilka uppbure dylika belopp, i flertalet fall torde vara i oundgängligt behov av 

 ökade inkomster. Detta behov borde dock icke tillgodoses genom en allmän procentuell 

 förhöjning av ersättningsbeloppen, utan det borde i stället beaktas i vanlig lönetiUskottsväg. 



Beträffande slutligen de anslag, som i egendig mening utgjorde ersättning for mistad 

 andel i skogsavkastningen, fÖrelåge enligt kommitténs uppfattning icke några skäl, varför i 

 dessa anslag skulle, i olikhet med vad förhållandet vore med de i penningar bestämda av- 

 löningsförmåner, som tillkomme prästerskapet i oreglerade pastorat, få beräknas en procen- 

 tuell förhöjning, oberoende av vederbörande löntagares behov och av den uts-eckling lönen 

 i övrigt hade undergått till följd av markegängsprisens höjning och andra orsaker. Även 

 med avseende å präst, som vore i åtnjutande av sådant anslag som nu sagts, syntes böra 

 gälla, att han, i den mån hans sammanlagda inkomster på grund av penningvärdets starka 

 fall numera måste anses otillräckliga, borde erhålla lönetillskott efter de grunder, som i 

 allmänhet tillämpas vid dylika tillskotts utdelande. 



Vid föredragning av detta ärende har Kungl. Maj: t funnit ifrågavarande ansökning icke 

 öranleda någon Kungl. Majrts vidare åtgärd. 



Angående avverkning av ved instundande vinter för tillgodoseende av vedbehovet 

 bränslesäsongen 1922 — 1923. Till överägmästaren i Dalamas, Mellersta Norrlands, 

 Härnösands, Umeå och Skellefteå distrikt; den 11 okt. 



Kungl. domänstyrelsen anmodar Eder härigenom att, efter inhämtande av förslag från 

 vederbörande jägmästare, före den 6 instundande november hit inkomma med forslag å det 

 vedvirke som, för tillgodoseende i största möjliga utsträckning av rikets vedbehov under 

 bränslesäsongen 1922 — 1923, anses lämpligen kunna i samband med övxiga drivningar 

 under instundande vinter å under skogsstatens vård och förvaltning ställda allmänna skogar 

 avverkas och nedforslas till flottled for att därefter under nästa år nedflottas till kusten. 



