284 X AD. LANGE. 



Storleken av den areal för åker-, ängs- och betesodling lämplig mark, vars 

 avskiljande för en odlingslägenhet vore av nöden, har kommittén ej nog- 

 grannare angivit. Ett närmare bestämmande av denna skulle, såsom kom- 

 mitién framhåller, svårligen låta sig göra, då förutsättningarna för lanthus- 

 hållningens bedrivande äro synnerligen olika varandra t. o. m. å en och 

 samma ort Kommittén fastslår därför endast en minimistorlek för denna 

 areal, i det den stipulerar, att åtminstone så mycket odlingsbar jord borde 

 tilldelas odlingslägenheten -»alt en medelstor farmlj med egen arbetskraft av den- 

 sa^nma, sedan den bragts i efter ortsförhållandena god hävd, erhåller sin hinnid- 

 sakliga bärgning». A en dylik lägenhet borde, enligt kommitténs åsikt, kunna, 

 sedan dess samtliga odlingsmarker blivit lagda under plogen, kunna födas åt- 

 minstone 2 hästar och 5 ä 6 kor. — Betesmark skulle tilldelas odlingslägen- 

 heter, i landets trenne nordligaste ^ härad högst i o och i de övriga högst 5 

 hektar. Angivandet av den största eller minsta areal skogsmark, vilken som 

 husbehovsskog borde tilldelas odlingslägenheten, har självfallet berett kommit- 

 tén stora svårigheter och påpekar densamma även själv detta. Vanskligheten 

 av att ens närmelsevis kunna beräkna den framtida produktionen å s. k. 

 mindre växtliga skogsmarker (eller kärr- och mossmarker), vilka komma att 

 falla inom råmärkena för de blivande odlingslägenheternas skogsskiften, och 

 av vilka en nämnvärd avkastning är att påräkna först sedan de blivit ut- 

 dikade, har föranlett kommittén att helt och hållet lämna desamma ur beräk- 

 ningen. Den har därför vid sina kalkyler endast fäst avseende vid s. k. 

 växtlig skogsmark (momark). Men då även å detta slags mark produktions- 

 förmågan är synnerligen varierande beroende på bonitet eller skogsmarkstyp 

 har kommittén avstått från försöket att noggrant angiva, huru många hektar 

 dylik skogsmark vore behövlig för att dess årliga avkastning skall motsvara 

 en viss bestämd virkesmängd. Den erforderliga arealen av dylik skogsmark 

 bör därför, enligt kommitténs förslag, omsorgsfullt prövas i varje särskilt fall. 

 Kommittén har av denna orsak endast angivit maximistorleken för ifrågava- 

 rande areal. Ett överskridande av denna skulle ej ens i ogynnsammaste fall 

 ifrågakomma. Nämnda arealbelopp skulle utgöra i Lappmarkens och Kemi 

 härader resp. 90 och 70 hektar, Uleå och Kajana härader 40 samt i övriga 

 delar av landet 25 hektar. För den händelse att skogen vid dess avskiljande 

 för lägenhetens behov icke skulle befinna sig i sådant skick, att ifrån den- 

 samma kunde, med beaktande av forstliga synpunkter, uttagas den för lägen- 

 heten behövliga kvantiteten skogsprodukter, skulle dylika från statens skogs- 

 marker åt denna anvisas under en tidrymd av högst 25 år. 



Enär lägenhetens pris i över hövan hög grad bleve förhöjt, därest i dess 

 skogsskifte eventuellt i större mängd förefintliga grövre barrträd bleve förbe- 

 hållna densamma, vill kommittén förebygga detta genom att föreslå, det sta- 

 ten vore berättigad att för egen räkning använda eller avyttra dessa. I lik- 

 het med vad i nybyggesförordningen av år 1892 i liknande fall är stadgat, 

 föreslår kommittén därför, att staten vore berättigad att förbehålla sig själv 

 de å lägenhetens skogsmark befintliga barrträd, som mäta 22 cm eller mera 

 i genomskärning på 6 meters längd. Skulle även timmerträd av mindre di- 

 mensioner eller annan värdefull skog utöver det egna behovet finnas å lägen- 



* Enligt kommitténs förslag skulle kolonisationslagen ej omfatta landets trenne nordligaste 

 kommuner: Utsjoki, Enare och Enontekis, där förutsättningarna för bedrivande av jordbruk 

 äro väsentligen olika övriga delar av detsamma. 



