14 SKOGSVARDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I919. [ 1 4] 



berättelser, under denna tid vid flera tillfällen varit i tillfälle att konsta- 

 tera ett allt mer omfattande skogsvårdsintresse, borde konsekvensen hava 

 blivit den att styrelsen nu skulle kunnat lämna ett gott betyg rörande 

 skogsvården å de enskilda skogarna inom länet. Tyvärr kan så icke 

 bliva fallet, vilket, såsom redan påpekats, närmast torde ha sin grund i 

 omständigheter, som haft sin omedelbara anslutning till kristiden och 

 dess sviter. 



I denna berättelse har redan framhåUits, huru betänkligt gällande åter- 

 växtlags bestämmelser under de senaste åren åsidosatts. Detta kan dess- 

 bättre upphjälpas, om ej med annat sä med lagens hjälp. Men skogs- 

 odUngen är endast en första länk i kedjan av skogsvårdsåtgärder. Även 

 det mest intensiva skogsodlingsnit kan därför icke enbart berättiga till 

 att vederbörande skogsägare hedras med benämningen skogsvärdare. 

 Andra åtgärder krävas jämväl. Plantskogen skall på ett rationellt sätt 

 skötas, den uppväxande skogen behandlas genom gallringar och andra 

 beståndsvårdande huggningar, den mogna skogen föryngringshuggas på 

 för resp. marker lämpligaste sätt, avverkningarna bedrivas så, att de 

 under generationer hopsamlade värdena till fullo utnyttjas; sankmarkerna 

 dikas, hagmarkerna röjas och läggas under intensivt betesbruk o. s. v. 

 Först när alla dessa för ett ekonomiskt tillvaratagande av skogsmarkens 

 produktionsförmåga nödvändiga åtgärder införts å en egendom, kan den- 

 samma sägas vara ur skoglig synpunkt välskött. 



Flertalet av länets såväl större som mindre skogsbruk lämna emeller- 

 tid mycket övrigt att önska i fråga om nu angivna kardinalpunkter. 

 Givetvis finnas undantag och särskilt må framhållas, att ett par av de 

 större bruken gjort och göra allvarliga försök att införa intensivare skogs- 

 skötsel. Tyvärr återstår dock mycket jämväl å dessa skogar. Verkligt 

 intensiv skogsskötsel kan därför knappast sägas existera annat än å en 

 obetydlig del av länets enskilda skogar. 



Det mest iögonenfallande kriteriet på ovan påpekade vanvård äro de 

 stora hyggen, som nu överallt skymta fram. När man ser dessa kal- 

 marker och dessutom vet, att större delen av länets skogar under de 3 

 senaste åren blivit genomhuggna för att täcka dåvarande bränslebrist, 

 inser man lätt, att länets virkesförråd är i oroväckande grad beskattat. 

 Detta framgår även av den uppskattning av årsavverkningarna, som med 

 ledning av skogsaccislängderna kan verkställas. 



Av dessa längder framgår, att saluavverkningarna under 3-årsperioden 

 1913 — 15 hade ett medelvärde av 2,127,000 kronor, medan samma av- 

 verkningar under 3-årsperioden 1916 — 18 hade ett medelvärde av icke 

 mindre än 9,403,000 kronor. Om medelpriserna pr kbm å rot för sagda 

 3-årsperioder beräknas hava varit resp. 8 och 13 kronor har alltså under 



