2 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I919. [2] 



Ledare för kursen voro länsskogvaktarne J. A. Lundmark och D. 

 Sundqvist under länsjägmästarens överinseende. 



Såsom skogsvärdsstyrelsen förut åtskilliga gånger framhållit utgöra 

 betesdjuren i skogen vanligen den största faran för skogsodlingar. Det 

 måste därför anses vara en viktig skogsvårdsangelägenhet att söka in- 

 skränka betningen i skogarna. Detta mål torde emellertid endast kunna 

 nås genom en rationell behandling av de egentHga betesmarkerna, var- 

 igenom det ur mänga synpunkter olämpliga skogsbetet småningom 

 onödiggöres. I detta syfte har styrelsen samarbetat med Svenska betes- 

 och vallföreningen bland annat genom anordnande av en kortare kurs 

 i beteskultur för länsskogvaktarna. Kursen var förlagd dels till Uppsala 

 och dels till skogs- och hagmarker i närheten av Uppsala och Örsunds- 

 bro. I kursen, som utgjorde ett led i en serie liknande kurser för läns- 

 skogvaktare i andra delar av landet, deltogo även länsskogvaktarna inom 

 Stockholms och Södermanlands län. Vid kursen förekommo föreläs- 

 ningar och demonstrationer ute i markerna av statskonsulenten A. Elofsson 

 samt betes- och vallföreningens konsulent Bror Wallin. 



Styrelsen har som vanligt utdelat ett större antal skrifter i skogs- 

 ämnen till skogsägare och andra intresserade inom länet. De skrifter, 

 som härvid huvudsakligen hava kommit till användning, hava varit 

 »Skogen», »Skogvaktaren», Haller och Julius »Skogshushållning», »Kort 

 handledning i skogshushållning», utgiven av Norrlands skogsvårdsförbund, 

 skrifter om skogsodling, m. fl. 



I övrigt har styrelsens personal vid besöken ute i bygderna sökt att 

 på bästa sätt sprida kunskap och lämna upplysningar om skogsvård 

 och därmed sammanhängande ämnen. 



Skogsodling. 



Givetvis kommer en ökad omfattning av skogsodlingarna att bliva 

 följden av de senare årens osedvanligt stora avverkningar. Redan nu 

 är tiden inne att på allvar börja detta arbete, och styrelsen har också 

 vidtagit åtgärder för att möta den starkt stegrade efterfrågan på skogs- 

 plantor. Tyvärr har den ytterst ringa tillgången på tallkott förorsakat 

 stor brist på tallfrö, och till följd härav hava skogssådderna ej kunnat 

 verkställas i önskad omfattning. På grankott har ingen brist förefunnits, 

 men dels har insamlingen av kött varit mycket svår att få i gång och 

 dels är det föga ändamålsenligt att i skogsmarken utså enbart granfrö. 

 Tyngdpunkten i skogsodlingarna har därför lagts på utsättande av plan- 

 tor. Bristen på tallfrö synes komma att göra sig än mera gällande till 

 instundande vår, enär ingen kött funnits att tillvarataga under vintern. 



Skogsodlingen har i övrigt haft ett synnerligen gynnsamt år. Den 



