38 SKOGSVÅRDSSTYRELSERNAS BERÄTTELSER I919. [14] 



Sålunda har framhållits, att skogsodlingarna bliva avsevärt hämmade 

 genom bristande tillgång å skogsfrö. Ehuru ersättning härför sökes 

 genom att använda den visserligen säkrare, men något mera tidsödande 

 planteringen torde dock vara nödvändigt att vidtaga kraftiga åtgärder 

 för att säkerställa behovet av skogsfrö för att medhinna skogsodlingarna 

 å de stora arealer, som tarva dylik. Lyckligtvis har styrelsen haft i sin 

 hand att i någon mån motverka uppkomsten av ytterligare, alltför stora 

 hyggen, nämligen i den mån den provisoriska skogslagen ger styrelsen 

 myndighet att inskrida mot skogsskövling å vissa egendomar. Men 

 skulle frötillgången ej under de närmaste åren väsentligt ökas, torde det 

 bliva nödvändigt att på ett ännu mera^ effektivt sätt hindra uppkomsten 

 av större hyggestrakter, intill dess nu befintliga kalmarker blivit försedda 

 med återväxt. Den provisoriska lagen gäller nämligen endast dels ung- 

 skogar och dels även övriga skogar å sådana egendomar, som under 

 vissa förhållanden inköpts efter den 14 maj 1918. A övriga egendomar 

 finnes ännu intet hinder att verkställa hyggen. Ofta nödvändiggör 

 skogsbeståndens beskaffenhet, särskilt i gamla överåriga skogar, 

 en kalhuggning, som i vissa fall är den mest rationella avverknings- 

 metoden, men en nödvändig följd av en sådan avverkning är efterföl- 

 jande skogsodling. Saknas då tillgång till erforderlig skogsodlingsmaterial, 

 såsom skogsfrö, och dessutom, såsom styrelsen förut framhållit, även 

 andra svårigheter att utföra omfattande skogsodlingar tillstöta, exempel- 

 vis en skadlig konkurrens med jordbruket om arbetskrafter på våren, 

 synes det styrelsen ingen annan utväg finnes öppen än att inskränka 

 avverkningen av dylika skogar i så hög grad, som är nödvändigt för 

 att hålla jämna steg med skogsodlingarna. Denna synpunkt har också 

 varit ledande för styrelsen vid avgörande av frågor om avverkning i 

 gammal skog, som beröres av den provisoriska skogslagen. Även om 

 i ett dylikt fall stora arealer varit bevuxna med mogen och överårig skog, 

 har styrelsen ej ansett sig kunna medgiva avverkning av större områden 

 än som med säkerhet kunna beräknas bliva skogsodlade inom tre eller 

 fyra år efter avverkningen. 



De alltjämt höga virkesprisen, som även visa tendens till ytterligare 

 stegring, locka givetvis till forcerad avverkning. Styrelsen har också i 

 sin berättelse framhållit, att framställning om biträde ingivits i synner- 

 ligen stor omfattning. Beträffande skogarnas förmåga att i längden tåla 

 en så omfattande åderlåtning, som under de senare åren förekommit, 

 får styrelsen hänvisa till sin i förra årets berättelse uttalade åsikt, att 

 även om det kan anses befogat att utnyttja rådande högkonjunkturer 

 på trävarumarknaden genom någon överavverkning, måste följa en tid 



