[13 SÖDERMANLANDS LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 59 



De enskilda skogarnas tillstånd och skötsel. 



Med berättelseårets utgång har Skogsvårdsstyrelsens verksamhet om- 

 fattat en tid av 15 är. Om skogamas tillstånd och skötsel under det 

 ena året i endast ringa grad skiljer sig från det under de angränsande, 

 så finner man åter, när man blickar tillbaka på en dock icke längre tid- 

 rv-^md, att förhållandena därunder i väsentlig mån t"örändrats. Ar 1905 

 fanns obestridligen inom landstingsområdet en förhållandevis rik tillgång 

 på skog. Den genom ökad efterfrågan, förbättrade avsättningsmöjlig- 

 heter och sjunkande penning\-ärde förorsakade ständiga stegringen å 

 skogsvärdena har emellertid medfört skogsavverkningar i en omfattning 

 som varken för fastigheterna själva eller för landet kan betraktas som 

 lyckHg. Att den skett långt utöver tillväxten och sålunda inneburit en 

 minskning av skogskapitalet torde vara obestridligt. Det deklarerade 

 värdet å rot för försålt virke torde, även om såsom nämnts virkespri- 

 sema under årens lopp undergått en betydande stegring, dock giva en 

 viss föreställning om skogsavverkningens omfattning och utveckling. 

 Under de år för vilka uppgifter härom finnas hava dessa värden upp- 

 gått till 



år 1910 2.596,647 kr. år 191,=) 5.051,703 kr. 



» 1911 2,296,974 » s 1916 .... 8,384,477 » 



» 1912 2,391,606 » > 1917 13,615,787 s 



» 1913 2,749,417 » » 1918 12,406,065 > 



» 1914 0,992,110 » 



De höga avverkningsbelopp, som dessa siffror representera kunna 

 säkerligen icke uppehållas. Att minskningen år 191S redan betecknar 

 vändpunkten torde dock vara osannolikt. Att under nu rådande hög- 

 konjunkturen på trävaror och trämassa skogarna komma att i yttersta 

 grad anlitas, torde vara otvivelaktigt. Om skogarnas tillstånd sålunda 

 beträttande virkeskapitalets storlek undergått en försämriug, så torde 

 man dock icke kunna säga att detta gäller skogarnas tillstånd i övrigt. 

 Visserligen hava mänga planlösa avverkningar även under dessa år ägt 

 rum, men i ännu flera fall torde avverkningarna inneburit sluthuscminsf 

 av bestånd, som på grund av sin beskanenhet även borde kommit bort. 

 Här har 1903 års lag funnit tillämpning, tvungit till åtgärder för åter- 

 växten och även åstadkommit sådan av god beskanenhet. Från och 

 med år 1908 föreligga av Skogsvårdsstj-relsen insamlade uppgifter om 

 verkställd nykultur inom landstingsområdet. Siffrorna äro givetvis icke 

 absolut säkra, men sannoHkhet föreligger för att de snarare under- än 



